SBÍRKA ZÁKONŮ
ČESKÉ REPUBLIKY

Profil aktualizovaného znění:

Titul původního předpisu:

Zákon o dani z přidané hodnoty

Citace pův. předpisu: 235/2004 Sb.

Částka: 78/2004 Sb.

Datum přijetí: 1. dubna 2004

Rozeslána dne: 23. dubna 2004

Datum účinnosti: 1. května 2004

Změny a
doplňky předpisu:

provedené

číslo

s účinností dnem

Úplne znění

zákonem

635/2004 Sb.

1. ledna 2005

zákonem

669/2004 Sb.

1. ledna 2005

zákonem

124/2005 Sb.

vyhlášení
(30.3.2005)

zákonem

215/2005 Sb.

vyhlášení
(3.6.2005)

zákonem

217/2005 Sb.

vyhlášení
(3.6.2005)

zákonem

377/2005 Sb.

1. října 2005

zákonem

441/2005 Sb.

vyhlášení
(10.11.2005)

zákonem

545/2005 Sb.

1. ledna 2006

zákonem

109/2006 Sb.

1. dubna 2006

zákonem

230/2006 Sb.

1. června 2006

zákonem

319/2006 Sb.

15. července
2006

zákonem

109/2006 Sb.

1. ledna 2007

Text aktualizovaného znění předpisu:
(Poslední změny vyznačeny
podtržením)

ZÁKON

o dani z přidané hodnoty

Parlament se usnesl na tomto zákoně
České republiky:

ČÁST PRVNÍ

ZÁKLADNÍ USTANOVENÍ

HLAVA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

§ 1

Předmět úpravy
Tento zákon upravuje daň z přidané
hodnoty (dále jen "daň"). Daň se uplatňuje na zboží, nemovitosti a služby za
podmínek stanovených tímto zákonem.

§ 2

Předmět daně
(1) Předmětem daně je

a)

dodání zboží nebo převod nemovitosti anebo přechod nemovitosti v dražbě
(dále jen "převod nemovitosti") za úplatu osobou povinnou k dani v rámci
uskutečňování ekonomické činnosti, s místem plnění v tuzemsku,

b)

poskytnutí služby za úplatu osobou povinnou k dani v rámci uskutečňování
ekonomické činnosti, s místem plnění v tuzemsku,

c)

pořízení zboží z jiného členského státu Evropské unie (dále jen "členský
stát") za úplatu, uskutečněné v tuzemsku osobou povinnou k dani v rámci
uskutečňování ekonomické činnosti nebo právnickou osobou, která nebyla
založena nebo zřízena za účelem podnikání, a pořízení nového dopravního
prostředku z jiného členského státu za úplatu osobou, která není osobou
povinnou k dani,

d)

dovoz zboží s místem plnění v tuzemsku.

(2) Předmětem daně však není
pořízení zboží z jiného členského státu, s výjimkou pořízení nového dopravního
prostředku nebo zboží, které je předmětem spotřební daně,

a)

jestliže dodání tohoto zboží v tuzemsku by bylo osvobozeno od daně podle §
68 odst. 1 až 9, nebo

b)

pokud je pořízení zboží uskutečněno osobou osvobozenou od uplatňování daně
podle § 6 nebo právnickou osobou, která nebyla založena nebo zřízena za účelem
podnikání a která není plátcem nebo osobou identifikovanou k dani, nejedná se
o pořízení zboží podle písmene a), a celková hodnota pořízeného zboží bez daně
nepřekročila v běžném kalendářním roce částku 326 000 Kč a tato částka nebyla
ani překročena v předcházejícím kalendářním roce; do stanovené částky se
nezapočítává hodnota nového dopravního prostředku a hodnota zboží, které je
předmětem spotřební daně, při pořízení z jiného členského
státu.

(3)
Plnění, která jsou předmětem daně, jsou zdanitelnými plněními, pokud nejsou
osvobozena od daně.

§ 3

Územní působnost
(1) Pro účely tohoto zákona se
rozumí

a)

tuzemskem území České republiky,

b)

třetí zemí území mimo území Evropského společenství,

c)

územím Evropského společenství území stanovené příslušným právním
předpisem Evropských společenství.1)

(2) Z území Evropského společenství
jsou pro účely tohoto zákona vyloučena následující území jednotlivých členských
států:

a)

ze Spolkové republiky Německo ostrov Helgoland a území Büsingen,

b)

ze Španělského království Ceuta, Melilla a Kanárské ostrovy,

c)

z Italské republiky Livigno, Campione d'Italia a italské vody jezera
Lugano,

d)

z Francouzské republiky zámořské departementy,

e)

z Řecké republiky hora Athos.

(3) Území Monackého knížectví se pro
účely tohoto zákona považuje za území Francouzské republiky a území ostrova Man
se považuje za území Spojeného království Velké Británie a Severního
Irska.

§ 4

Vymezení základních pojmů
(1) Pro účely tohoto zákona se
rozumí

a)

úplatou zaplacení v penězích nebo platebními prostředky nahrazujícími
peníze nebo poskytnutí nepeněžitého plnění,

b)

jednotkovou cenou cena za měrnou jednotku množství zboží nebo cena za
službu anebo nemovitost,

c)

daní na vstupu daň, která je obsažena v částce za přijaté plnění, daň při
dovozu zboží, daň při pořízení zboží, daň při poskytnutí služby osobou
registrovanou k dani v jiném členském státě, daň při poskytnutí služby
zahraniční osobou nebo daň přiznaná podle § 92a,

d)

daní při dovozu zboží daň, kterou je při dovozu zboží do tuzemska povinna
zaplatit osoba, které vznikla daňová povinnost podle § 23,

e)

daní při pořízení zboží daň, kterou je povinen přiznat pořizovatel při
pořízení zboží z jiného členského státu,

f)

daní při poskytnutí služby osobou registrovanou k dani v jiném členském
státě daň, kterou je povinen přiznat plátce, kterému byly poskytnuty služby
osobou registrovanou k dani v jiném členském státě, která nemá sídlo, místo
podnikání nebo provozovnu v tuzemsku,

g)

daní při poskytnutí služby zahraniční osobou daň, kterou je povinen
přiznat plátce, kterému byly poskytnuty služby zahraniční osobou povinnou k
dani,

h)

daní na výstupu daň, kterou je plátce povinen přiznat ze základu daně za
uskutečněné zdanitelné plnění nebo z přijaté platby, daň při dovozu zboží, daň
při pořízení zboží, daň při poskytnutí služby osobou registrovanou k dani v
jiném členském státě, daň při poskytnutí služby zahraniční osobou nebo daň
přiznaná podle § 92a,

i)

odpočtem daně daň na vstupu, popřípadě krácená podle § 76,

j)

osvobozením od daně bez nároku na odpočet daně osvobození od daně u plnění
podle § 51, ve vztahu k nimž nelze uplatnit nárok na odpočet daně,

k)

osvobozením od daně s nárokem na odpočet daně osvobození od daně u plnění
podle § 63, u nichž lze uplatnit nárok na odpočet daně,

l)

vlastní daňovou povinností daňová povinnost, kdy daň na výstupu převyšuje
odpočet daně za zdaňovací období,

m)

nadměrným odpočtem daňová povinnost, kdy odpočet daně převyšuje daň na
výstupu za zdaňovací období,

n)

daňovou povinností vlastní daňová povinnost nebo nadměrný odpočet,

o)

zvýšením daňové povinnosti zvýšení vlastní daňové povinnosti nebo snížení
nadměrného odpočtu,

p)

snížením daňové povinnosti snížení vlastní daňové povinnosti nebo zvýšení
nadměrného odpočtu,

q)

dotací k ceně přijaté finanční prostředky poskytované ze státního
rozpočtu, z rozpočtů územních samosprávných celků, státních fondů, z grantů
přidělených podle zvláštního zákona, z rozpočtu cizího státu, z grantů
Evropského společenství či dle programů obdobných, pokud je příjemci dotace
stanovena povinnost poskytovat plnění se slevou z ceny a výše slevy se váže k
jednotkové ceně plnění; za dotaci k ceně se nepovažuje zejména dotace k
výsledku hospodaření a na pořízení dlouhodobého hmotného a dlouhodobého
nehmotného majetku,

r)

správcem daně je příslušný finanční úřad; při dovozu zboží je správcem
daně příslušný celní úřad s výjimkou případů, kdy daňová povinnost při dovozu
zboží vzniká plátci podle § 23 odst. 3 a 4,

s)

plátcem osoba povinná k dani, která byla registrovaná k dani v tuzemsku
podle § 95,

t)

osobou identifikovanou k dani osoba, která byla registrována podle §
97,

u)

osobou registrovanou k dani v jiném členském státě osoba, které bylo
přiděleno daňové identifikační číslo pro účely daně z přidané hodnoty v jiném
z členských států,

v)

zahraniční osobou osoba, která nemá na území Evropského společenství
sídlo, místo podnikání nebo provozovnu, popřípadě místo pobytu či místo, kde
se obvykle zdržuje,

w)

místem pobytu fyzické osoby adresa místa trvalého pobytu státního občana
České republiky, adresa místa pobytu osoby z jiného členského státu nebo
adresa místa pobytu zahraniční osoby,

x)

místem podnikání u fyzických osob povinných k dani místo, kde uskutečňuje
ekonomické činnosti,

y)

veřejnoprávním subjektem stát a jeho organizační složky, kraje, obce,
jakož i právnické osoby, které byly založeny nebo zřízeny zvláštním právním
předpisem nebo na základě zvláštního právního předpisu, pokud vykonávají
působnost v oblasti veřejné správy,

z)

provozovnou místo, které má personální a materiální vybavení nutné k
zajištění ekonomických činností.

(2) Zbožím jsou věci movité,
elektřina, teplo, chlad, plyn a voda. Za zboží se nepovažují peníze a cenné
papíry. Penězi se pro účely tohoto zákona rozumí platné bankovky, státovky a
mince české nebo cizí měny. Za platné bankovky, státovky a mince se považují i
takové, jejichž platnost byla ukončena, ale lze je ještě za platné bankovky,
státovky a mince vyměnit. Za zboží se však považují

a)

bankovky a mince české měny při jejich dodání výrobcem České národní
bance, nebo při jejich pořízení z jiného členského státu, nebo jejich dovoz
Českou národní bankou,

b)

bankovky, státovky a mince české nebo cizí měny prodávané pro sběratelské
účely za ceny vyšší, než je jejich nominální hodnota nebo přepočet jejich
nominální hodnoty na českou měnu podle směnného kurzu vyhlašovaného Českou
národní bankou,

c)

cenné papíry v listinné podobě při jejich dodání výrobcem emitentovi v
tuzemsku, nebo při jejich pořízení z jiného členského státu nebo jejich dovozu
a vývozu jako výrobku.

(3) Pro účely tohoto zákona se dále
rozumí

a)

dopravním prostředkem loď delší než 7,5 m, letadlo o maximální vzletové
hmotnosti větší než 1550 kg, vozidlo určené k provozu na silničních pozemních
komunikacích s obsahem válců větším než 48 cm3 nebo s výkonem
větším než 7,2 kW, pokud jsou určeny k přepravě osob nebo zboží, s výjimkou
námořních lodí užívaných k obchodní, průmyslové, rybářské nebo záchranářské
činnosti a letadel využívaných leteckými společnostmi pro mezinárodní leteckou
přepravu,

b)

novým dopravním prostředkem dopravní prostředek, který

1.

byl dodán do 3 měsíců, v případě pozemního motorového vozidla do 6
měsíců, ode dne prvního uvedení do provozu, nebo

2.

má najeto méně než 6000 km v případě pozemního motorového vozidla, u
lodí najeto méně než 100 hodin, u letadel nalétáno méně než 40
hodin,

c)

obchodním majetkem souhrn majetkových hodnot, který slouží nebo je určen
osobě povinné k dani k uskutečňování ekonomických činností a o kterém je tato
osoba povinna účtovat nebo jej evidovat,

d)

majetkem vytvořeným vlastní činností obchodní majetek, kterým je
dlouhodobý nehmotný a dlouhodobý hmotný majetek včetně nedokončeného majetku a
zásoby, oceněný vlastními náklady nebo reprodukční pořizovací cenou podle
zvláštního právního předpisu,2)

e)

kolaudací kolaudace nové stavby a též kolaudace, která je provedena po
změně stavby podle zvláštního právního předpisu, pokud cena této změny bez
daně je vyšší než 30 % zůstatkové ceny3) stavby ke dni zahájení
stavebního řízení,

f)

osobním automobilem dopravní prostředek, který má v technickém
osvědčení4) nebo technickém průkazu zapsanou kategorii M1 nebo M1G;
pokud zápis kategorie chybí, vymezuje se tato kategorie zvláštním právním
předpisem4a),

g)

finančním pronájmem přenechání zboží nebo nemovitosti za úplatu do užívání
podle smlouvy o finančním pronájmu, pokud si strany v této smlouvě sjednají,
že uživatel je oprávněn nebo povinen nabýt zboží nebo nemovitost, která je
předmětem smlouvy, nejpozději úhradou posledního závazku ze smlouvy; takový
finanční pronájem se posuzuje obdobně jako dodání zboží nebo převod
nemovitosti,

h)

nájmem věci i podnájem věci,

i)

prodejem podniku prodej podniku nebo části podniku, tvořící organizační
složku podniku, podle zvláštního právního předpisu;5) za prodej
podniku se považuje rovněž vydražení podniku nebo jeho organizační složky ve
veřejné dražbě.

(4) Pro účely tohoto zákona se pro
přepočet cizí měny na české koruny použije kurz devizového trhu vyhlášený Českou
národní bankou a platný pro osobu provádějící přepočet ke dni vzniku povinnosti
přiznat daň, popřípadě přiznat osvobození od daně s výjimkou přepočtu cizí měny
na českou měnu pro účely stanovení základu daně při dovozu zboží podle § 38, kdy
se použije kurz stanovený podle celních předpisů.

HLAVA II

UPLATŇOVÁNÍ DANĚ

Díl 1

Daňové subjekty

§ 5

Osoby povinné k dani
(1) Osoba povinná k dani je fyzická
nebo právnická osoba, která samostatně uskutečňuje ekonomické činnosti. Osobou
povinnou k dani je i právnická osoba, která nebyla založena nebo zřízena za
účelem podnikání, pokud uskutečňuje ekonomické činnosti.

(2) Ekonomickou činností uvedenou v
odstavci 1 se pro účely tohoto zákona rozumí soustavná činnost výrobců,
obchodníků a osob poskytujících služby, včetně důlní činnosti a zemědělské
výroby a soustavné činnosti vykonávané podle zvláštních právních předpisů,
zejména nezávislé činnosti vědecké, literární, umělecké, vychovatelské nebo
učitelů, jakož i nezávislé činnosti lékařů, právníků, inženýrů, architektů,
dentistů a účetních znalců. Za ekonomickou činnost se také považuje využití
hmotného a nehmotného majetku za účelem získání příjmů, pokud je tento majetek
využíván soustavně. Samostatně uskutečňovanou ekonomickou činností není činnost
zaměstnanců nebo jiných osob, kteří mají uzavřenou smlouvu se zaměstnavatelem,
na základě níž vznikne mezi zaměstnavatelem a zaměstnancem pracovněprávní vztah,
případně činnosti osob, které jsou zdaňovány jako příjmy ze závislé činnosti
podle zvláštního právního předpisu6) nebo jako příjmy, z nichž je
uplatňována zvláštní sazba daně podle zvláštního právního
předpisu.7)

(3) Veřejnoprávní subjekt se při
výkonu působností v oblasti veřejné správy nepovažuje za osobu povinnou k dani,
a to i v případě, kdy za to přijímá úhradu. Pokud však uskutečňováním některých
z těchto výkonů došlo podle rozhodnutí příslušného orgánu k výraznému narušení
hospodářské soutěže, považuje se, pokud jde o tento výkon, za osobu povinnou k
dani, a to ode dne nabytí právní moci vydaného rozhodnutí. Veřejnoprávní subjekt
se však vždy považuje za osobu povinnou k dani, pokud uskutečňuje činnosti
uvedené v příloze č. 3.

(4) Za samostatnou osobu povinnou k
dani se pro účely tohoto zákona považuje organizační složka státu, která je
účetní jednotkou, a v hlavním městě Praze jak hlavní město Praha, tak i každá
jeho městská část.

(5)
Za veřejnoprávní subjekt se pro účely tohoto zákona považují také odborové
organizace, církve a náboženské společnosti nebo církevní instituce, které jsou
církevní právnickou osobou při výkonu činností podle svého statutu, stanov nebo
základního dokumentu.

§ 6

Osoby osvobozené od uplatňování daně
(1) Osoba povinná k dani, která má
sídlo, místo podnikání nebo provozovnu v tuzemsku, je osvobozena od uplatňování
daně, pokud její obrat nepřesáhne za nejbližších 12 předcházejících po sobě
jdoucích kalendářních měsíců částku 1 000 000 Kč, pokud tento zákon nestanoví
jinak (§ 94).

(2)
Obratem se pro účely tohoto zákona rozumí výnosy za uskutečněná plnění s
výjimkou plnění, která jsou osvobozená od daně bez nároku na odpočet daně, u
osob, které mají povinnost vést účetnictví nebo účetnictví vedou dobrovolně,
nebo příjmy za uskutečněná plnění, s výjimkou plnění, která jsou osvobozená od
daně bez nároku na odpočet daně, u ostatních osob. Do obratu se také zahrnují
výnosy nebo příjmy z převodu a nájmu pozemků, staveb, bytů a nebytových prostor,
které jsou osvobozeny od daně bez nároku na odpočet daně podle § 56, které
nejsou příležitostnou činností osoby povinné k dani, a výnosy nebo příjmy z
finančních činností a pojišťovacích činností, které jsou osvobozeny od daně bez
nároku na odpočet daně podle § 54 a 55, které nejsou příležitostnou nebo
doplňkovou činností osoby povinné k dani. Do obratu se nezahrnují výnosy nebo
příjmy z prodeje dlouhodobého hmotného a dlouhodobého nehmotného majetku, který
je obchodním majetkem. Do obratu veřejnoprávního subjektu se dále nezahrnují
výnosy nebo příjmy z převodu a nájmu pozemků, staveb, bytů a nebytových prostor,
které jsou osvobozeny od daně bez nároku na odpočet daně podle § 56. Do obratu
osoby registrované k dani v jiném členském státě nebo zahraniční osoby povinné k
dani, které uskutečňují ekonomické činnosti v tuzemsku prostřednictvím
provozovny umístěné v tuzemsku, se zahrnují pouze výnosy nebo příjmy za plnění
uskutečněná touto provozovnou.

Díl 2

Místo plnění

§ 7

Místo plnění při dodání zboží a převodu
nemovitosti
(1)
Místem plnění při dodání zboží, pokud je dodání zboží uskutečněno bez odeslání
nebo přepravy, je místo, kde se zboží nachází v době, kdy se dodání
uskutečňuje.

(2) Místem
plnění při dodání zboží, pokud je zboží odesláno nebo přepraveno osobou, která
uskutečňuje dodání zboží, nebo osobou, pro kterou se uskutečňuje dodání zboží,
nebo zmocněnou třetí osobou, je místo, kde se zboží nachází v době, kdy odeslání
nebo přeprava zboží začíná. Pokud však odeslání nebo přeprava zboží začíná ve
třetí zemi, za místo plnění při dovozu zboží a následného dodání zboží osobou,
která dovoz zboží uskutečnila, se považuje členský stát, ve kterém vznikla
daňová povinnost při dovozu zboží.

(3) Pokud je dodání zboží spojeno s
jeho instalací nebo montáží osobou, která zboží dodává, nebo jí zmocněnou třetí
osobou, za místo plnění se považuje místo, kde je zboží instalováno nebo
smontováno.

(4) Pokud
však zboží je dodáno na palubě lodě, letadla nebo vlaku během přepravy
cestujících uskutečněné na území Evropského společenství, za místo plnění se
považuje místo zahájení přepravy cestujících. Zpáteční přeprava se považuje za
samostatnou přepravu.

(5) Pro účely odstavce 4 se
rozumí

a)

místem zahájení přepravy cestujících první místo, kde mohli nastoupit
cestující na území Evropského společenství,

b)

místem ukončení přepravy cestujících poslední místo, kde mohli vystoupit
cestující na území Evropského společenství,

c)

přepravou cestujících uskutečněnou na území Evropského společenství část
přepravy uskutečněná bez zastávky ve třetí zemi mezi místem zahájení a
ukončení přepravy cestujících.

(6) Místem plnění při převodu
nemovitosti je místo, kde se nemovitost nachází.

§ 7a

Místo plnění při dodání plynu a elektřiny
(1) Místem plnění při dodání plynu
prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy nebo při dodání elektřiny
obchodníkovi je místo, kde má obchodník sídlo, místo podnikání nebo kde má
provozovnu, pro kterou je toto zboží dodáno, popřípadě místo pobytu či místo,
kde se obvykle zdržuje.

(2) Obchodníkem se pro účely tohoto
ustanovení rozumí osoba povinná k dani, která nakupuje plyn nebo elektřinu
zejména za účelem jejich dalšího prodeje a její vlastní spotřeba tohoto zboží je
zanedbatelná.

(3) Místem
plnění při dodání plynu prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy nebo
při dodání elektřiny jiné osobě než osobě uvedené v odstavci 1 je místo, kde
osoba, které je zboží dodáno, toto zboží spotřebuje. Pokud osoba, které je takto
zboží dodáno, nespotřebuje všechno dodané zboží, považuje se za místo plnění pro
toto nespotřebované zboží místo, kde má tato osoba, které je zboží dodáno,
sídlo, místo podnikání nebo kde má provozovnu, pro kterou je toto zboží dodáno,
popřípadě místo pobytu či místo, kde se obvykle zdržuje.

§ 8

Místo plnění při zasílání zboží
(1) Za místo plnění při zasílání
zboží podle § 18 se považuje místo, kde se zboží nachází po ukončení jeho
odeslání nebo přepravy osobě, pro kterou se dodání uskutečňuje.

(2) Pokud je zboží při zasílání
zboží odesláno nebo přepraveno z třetí země a dovoz zboží je uskutečněn plátcem,
který uskutečňuje zasílání zboží, do jiného členského státu, než ve kterém je
ukončení odeslání nebo přepravy zboží osobě, které má být dodáno, považuje se
zboží za odeslané nebo přepravené z členského státu, do kterého byl dovoz zboží
uskutečněn.

(3) Pokud je
však při zasílání zboží podle § 18 dodáno zboží, s výjimkou zboží, které je
předmětem spotřební daně, je místem plnění místo stanovené podle § 7 odst. 2,
jestliže celková hodnota dodaného zboží do členského státu bez daně nepřekročí v
jednom kalendářním roce částku stanovenou tímto členským státem a tato částka
nebyla ani překročena v předcházejícím kalendářním roce.

(4) Pokud plátce při zasílání zboží
podle § 18, které je odesláno nebo přepraveno z tuzemska, nepřekročí celkovou
hodnotu dodaného zboží podle odstavce 3, může oznámit správci daně, že za místo
plnění považuje místo stanovené podle odstavce 1. Obdobně se postupuje, pokud je
zasílání zboží uskutečněno z jiného členského státu do tuzemska. Podle odstavce
1 je plátce povinen při stanovení místa plnění postupovat nejméně 2 následující
po sobě jdoucí kalendářní roky ode dne oznámení.

§ 9

Místo plnění při poskytnutí služby
(1) Za místo plnění při poskytnutí
služby se považuje místo, kde má osoba poskytující službu sídlo nebo místo
podnikání, popřípadě místo pobytu nebo místo, kde se obvykle
zdržuje.

(2) Pokud však
osoba poskytuje službu prostřednictvím provozovny, považuje se za místo plnění
místo, kde je tato provozovna umístěna.

§ 10

Místo plnění při poskytnutí služby ve zvláštních
případech
(1)
Za místo plnění při poskytnutí služby vztahující se k nemovitosti, včetně služby
realitní kanceláře, odhadce nebo služby architekta a stavebního dozoru, se
považuje místo, kde se nemovitost nachází.

(2) Místem plnění při poskytnutí
přepravní služby je území, kde se přeprava uskutečňuje. Pokud je však poskytnuta
přeprava zboží mezi členskými státy, místem plnění je místo zahájení přepravy.
Jestliže je však přeprava zboží mezi členskými státy poskytnuta pro osobu
registrovanou k dani v jiném členském státě, než ve kterém je zahájena přeprava,
považuje se za místo plnění území členského státu, který vydal daňové
identifikační číslo, které tato osoba poskytla pro poskytnutí této
služby.

(3) Pro účely
odstavce 2 se rozumí

a)

přepravou zboží mezi členskými státy přeprava zboží, pokud místo zahájení
a místo ukončení přepravy je na území dvou různých členských států; za
přepravu zboží mezi členskými státy se považuje také přeprava, kdy místo
zahájení a místo ukončení přepravy je na území stejného členského státu, a
tato přeprava je přímo spojena s přepravou zboží, kde místo zahájení a místo
ukončení přepravy je na území dvou různých členských států,

b)

místem zahájení přepravy zboží místo, kde přeprava zboží začíná,

c)

místem ukončení přepravy zboží místo, kde přeprava zboží
končí.

(4)
Místem plnění při poskytnutí

a)

služby kulturní, umělecké, sportovní, vědecké, výchovné, vzdělávací a
zábavní, pořádání kongresů, výstav a veletrhů, včetně organizování těchto
služeb a poskytnutí s nimi přímo souvisejících služeb,

b)

služby přímo související s přepravní službou,

c)

služby oceňování movité věci nebo práce na movité věci,

je
místo, kde je tato služba uskutečňována.

(5) Pokud však je poskytnuta služba
přímo související s přepravou zboží mezi členskými státy nebo služba oceňování
movité věci nebo práce na movité věci osobě registrované k dani v jiném členském
státě, než ve kterém je tato služba uskutečněna, za místo plnění se považuje
území členského státu, který vydal daňové identifikační číslo, které tato osoba
poskytla pro poskytnutí této služby. Jestliže však movitá věc nebyla odeslána
nebo přepravena z území členského státu, ve kterém byla služba oceňování movité
věci nebo práce na movité věci uskutečněna, za místo plnění se nepovažuje
členský stát, který vydal daňové identifikační číslo, které tato osoba poskytla
pro poskytnutí této služby, ale místem plnění je místo, kde je tato služba
uskutečněna.

(6) Při
poskytnutí služby zahraniční osobě nebo osobě registrované k dani v jiném
členském státě, které nemají sídlo, místo podnikání nebo provozovnu v tuzemsku,
je místem plnění místo, kde má osoba, které je služba poskytnuta, sídlo, místo
podnikání, popřípadě místo pobytu či místo, kde se obvykle zdržuje, nebo místo,
kde mají tyto osoby provozovnu, je-li služba poskytnuta pro tuto provozovnu,
pokud jde o tyto služby:

a)

převod a postoupení autorského práva, patentu, licence, ochranné známky a
podobného práva,

b)

reklamní službu,

c)

poradenskou, inženýrskou, konzultační, právní, účetní a jinou podobnou
službu, stejně jako zpracování dat, poskytnutí informací, překladatelské a
tlumočnické služby,

d)

bankovní, finanční a pojišťovací službu, s výjimkou nájmu bezpečnostních
schránek,

e)

poskytnutí pracovní síly,

f)

nájem movité věci, s výjimkou všech druhů prostředků pro dopravu,

g)

telekomunikační službu,

h)

rozhlasové a televizní vysílání,

i)

elektronickou službu,

j)

přijetí závazku zdržet se zcela nebo zčásti v pokračování nebo vykonávání
podnikatelské činnosti nebo práva uvedeného v tomto odstavci,

k)

poskytnutí služby osobou, která jedná jménem a na účet jiné osoby, která
spočívá v zajištění služby uvedené v tomto odstavci,

l)

poskytnutí přístupu k přepravní, distribuční nebo přenosové soustavě pro
plyn nebo elektřinu, přepravu, distribuci nebo přenos plynu anebo elektřiny
jejím prostřednictvím, včetně přímo souvisejících služeb.

(7) Při poskytnutí služby podle
odstavce 6 zahraniční osobou povinnou k dani nebo osobou registrovanou k dani v
jiném členském státě, které nemají v tuzemsku sídlo, místo podnikání nebo
provozovnu, plátci, který má sídlo, místo podnikání nebo provozovnu v tuzemsku,
nebo osobě povinné k dani podle § 6 odst. 1 anebo osobě identifikované k dani je
místem plnění tuzemsko.

(8) Pro účely tohoto zákona se
rozumí

a)

elektronickou službou dodání webových stránek (website supply),
hostitelství webových stránek (web-hosting), vzdálená údržba programového
vybavení, dodání programů a jejich aktualizace, dodání prezentace, textů a
informací, včetně vytvoření dostupné databáze, dodání hudby, filmů a her,
včetně hazardních her, a dodání politických, kulturních, uměleckých,
sportovních, vědeckých a zábavních vysílání, dodání výuky na dálku; za
poskytnutí elektronické služby se nepovažuje komunikace přes elektronickou
poštu mezi osobou, která službu poskytuje, a osobou, které je služba
poskytována,

b)

telekomunikační službou služba spojená s přenosem, vysíláním nebo příjmem
signálů, textových dokumentů, obrázků a zvuků nebo jakékoliv informace
prostřednictvím kabelu, rádia, optických nebo elektromagnetických systémů
včetně příslušného přenosu nebo stanovení práva využívat kapacitu pro tento
přenos, vysílání nebo příjem nebo přístup k informačním
sítím.

(9)
Pokud je však nájem prostředku pro dopravu

a)

poskytnut zahraniční osobě, a ke skutečnému užití nebo spotřebě po celou
dobu nájmu dochází ve třetí zemi, nestanoví se místo plnění v tuzemsku podle §
9, ale za místo plnění se považuje tato třetí země,

b)

poskytnut zahraniční osobou povinnou k dani, a ke skutečnému užití nebo
spotřebě dochází v tuzemsku, i když jen po část doby nájmu, nestanoví se místo
plnění ve třetí zemi podle § 9, ale za místo plnění se považuje
tuzemsko.

(10)
Při poskytnutí elektronické služby zahraniční osobou povinnou k dani osobě,
která není osobou povinnou k dani, se za místo plnění považuje tuzemsko, pokud
má osoba, pro kterou je služba poskytnuta, sídlo nebo místo pobytu, popřípadě
místo, kde se obvykle zdržuje, v tuzemsku.

(11) Při poskytnutí telekomunikační
služby, rozhlasového a televizního vysílání zahraniční osobou povinnou k dani
osobě, která není osobou povinnou k dani, a která má sídlo nebo místo pobytu,
popřípadě místo, kde se obvykle zdržuje, v tuzemsku, za místo plnění se považuje
tuzemsko, pokud ke skutečnému užití nebo spotřebě dochází v
tuzemsku.

(12) Místem
plnění při poskytnutí služby osobou, která jedná jménem a na účet jiné osoby,
která spočívá v zajištění

a)

přepravy zboží mezi členskými státy, je místo zahájení přepravy,

b)

služby přímo související s přepravou zboží mezi členskými státy, je místo,
kde je služba související uskutečněna,

c)

jiné služby než uvedené v písmenech a), b) nebo v odstavci 6 nebo v
zajištění zboží, je místo, kde je zajištěná služba uskutečněna nebo kde je
dodání nebo pořízení zboží uskutečněno.

(13) Pokud je však služba osobou,
která jedná jménem a na účet jiné osoby, podle odstavce 12 poskytnuta pro osobu
registrovanou k dani v jiném členském státě, než ve kterém je místo plnění
zajištěné služby nebo zboží podle písmen a) až c), považuje se za místo plnění
území členského státu, který vydal daňové identifikační číslo, které tato osoba
uvedla pro poskytnutí služby.

§ 11

Místo plnění při pořízení zboží z jiného členského
státu
(1) Za
místo plnění při pořízení zboží z jiného členského státu se považuje místo, kde
se zboží nachází po ukončení jeho odeslání nebo přepravy
pořizovateli.

(2) Za
místo plnění při pořízení zboží z jiného členského státu se považuje členský
stát, který vydal daňové identifikační číslo, které pořizovatel poskytl osobě
registrované k dani v jiném členském státě, která mu dodává zboží, pokud
ukončení odeslání nebo přepravy zboží je v jiném členském státě, než který vydal
toto daňové identifikační číslo, a jestliže pořizovatel neprokáže, že pořízení
zboží z jiného členského státu bylo předmětem daně v členském státě ukončení
odeslání nebo přepravy zboží. Tímto ustanovením není dotčeno ustanovení odstavce
1.

(3) Pokud je však
pořízení zboží z jiného členského státu předmětem daně podle odstavce 1 v
členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží následně potom, co bylo
předmětem daně v tuzemsku, protože daňové identifikační číslo, které pořizovatel
poskytl osobě, která mu dodává zboží a která je registrovaná k dani v jiném
členském státě, bylo vydáno v tuzemsku, je pořizovatel oprávněn snížit základ
daně v tuzemsku o základ daně, z kterého byla odvedena daň v členském státě
ukončení odeslání nebo přepravy zboží. Pro snížení základu daně platí obdobně §
42.

(4) Pokud však je
použit zjednodušený postup při dodání zboží do jiného členského státu formou
třístranného obchodu podle § 17, za místo plnění při pořízení zboží z jiného
členského státu se považuje místo stanovené podle odstavce 1, pokud pořizovatel
uskutečnil pořízení zboží z jiného členského státu za účelem následného dodání
zboží v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží podle odstavce 1 a
osoba, které bylo zboží dodáno v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy
zboží, přiznala a zaplatila daň jako při pořízení zboží z jiného členského státu
a pořizovatel podal souhrnné hlášení.

§ 12

Místo plnění při dovozu zboží
(1) Místem plnění při dovozu zboží
je území členského státu, na jehož území se zboží nachází v době, kdy vstupuje
na území Evropského společenství.

(2) Pokud má však zboží při vstupu
na území Evropského společenství postavení dočasně uskladněného zboží nebo je
umístěno do svobodného celního pásma nebo do svobodného celního skladu, nebo je
propuštěno do celního režimu uskladnění v celním skladu, aktivní zušlechťovací
styk v podmíněném systému, dočasné použití s úplným osvobozením od cla nebo
tranzit, je místem plnění při dovozu zboží území členského státu, ve kterém je
ukončen příslušný režim.

Díl 3

Zdanitelná plnění

§ 13

Dodání zboží a převod nemovitosti
(1) Dodáním zboží se pro účely
tohoto zákona rozumí převod práva nakládat se zbožím jako vlastník. Převodem
nemovitosti se pro účely tohoto zákona rozumí převod nemovitosti, která se
zapisuje do katastru nemovitostí, při kterém dochází ke změně vlastnického práva
nebo příslušnosti k hospodaření. Převod nemovitosti, která se nezapisuje do
katastru nemovitostí, se považuje za dodání zboží.

(2) Dodáním zboží do jiného
členského státu je dodání zboží, které je skutečně odesláno nebo přepraveno do
jiného členského státu.

(3) Za dodání zboží nebo převod
nemovitosti se považuje

a)

převod vlastnického práva k majetku za úplatu i na základě rozhodnutí
státního orgánu nebo vyplývající ze zvláštního právního předpisu,

b)

dodání zboží prostřednictvím komisionáře na základě komisionářské smlouvy
nebo smlouvy obdobného typu; toto dodání zboží se považuje za samostatné
dodání zboží komitentem nebo třetí osobou komisionáři a samostatné dodání
zboží komisionářem třetí osobě nebo komitentovi,

c)

předání dovezeného zboží, které je ve vlastnictví osoby z třetí země a po
propuštění do volného oběhu je předáno další osobě v tuzemsku beze změny
vlastnického vztahu.

(4) Za dodání zboží nebo převod
nemovitosti za úplatu se také považuje

a)

použití hmotného majetku pro účely nesouvisející s uskutečňováním
ekonomických činností plátce,

b)

použití hmotného majetku vytvořeného vlastní činností pro účely, kdy nemá
plátce nárok na odpočet daně,

c)

vydání vypořádacího podílu8) nebo podílu na likvidačním
zůstatku9) v nepeněžité podobě ve hmotném majetku,2)
pokud byl u tohoto majetku nebo jeho části uplatněn odpočet daně,

d)

při rozpuštění sdružení10) bezúplatné přenechání věcí vnesených
nebo bezúplatné přenechání získaného podílu majetku v nepeněžité podobě ve
hmotném majetku vytvořeného společnou činností ostatním účastníkům
sdružení10) do jejich vlastnictví,

e)

při vystoupení nebo vyloučení účastníka ze sdružení bezúplatné přenechání
věcí vnesených ostatním účastníkům sdružení do jejich vlastnictví nebo vydání
podílu majetku vytvořeného společnou činností v nepeněžité podobě ve hmotném
majetku účastníkovi sdružení, který vystupuje nebo je vyloučen,

f)

vložení majetkového vkladu v nepeněžité podobě ve hmotném majetku pouze
při vložení osobě, která není plátcem, pokud vkladatel při nabytí majetku nebo
u jeho části uplatnil odpočet daně, s výjimkou vložení hmotného majetku, který
je součástí vkladu podniku nebo jeho části, tvořící organizační složku
podniku,

g)

přestavba motorového vozidla, u kterého byl uplatněn nárok na odpočet
daně, jejímž výsledkem je osobní automobil, u kterého není nárok na odpočet
daně,

h)

přeúčtování tepla, chladu, elektřiny, plynu a vody, které plátce pořídil
od jiné osoby, pokud při jejich pořízení uplatnil nárok na odpočet daně, dále
přeúčtování tepla, chladu, elektřiny, plynu a vody, které plátce pořídil od
osoby, která není plátcem daně,

i)

dodání vratného obalu spolu se zbožím v tuzemsku plátcem, který uvádí
vratné obaly spolu se zbožím na trh10a), jestliže vratný obal
stejného druhu nebyl tomuto plátci vrácen k poslednímu dni příslušného
účetního období10b) daného plátce nebo k poslednímu dni příslušného
kalendářního roku u plátce, který nevede účetnictví. Pro účely tohoto zákona
jsou za vratné obaly stejného druhu považovány také vratné obaly se shodnou
výší zvláštní peněžní částky účtované při dodání vratného obalu spolu se
zbožím. Toto ustanovení se nevztahuje na dodání vratných obalů spolu se
zbožím, u kterého by se uplatnilo osvobození od daně podle § 63. Toto
ustanovení se použije nejdříve pro vratné obaly dodané spolu se zbožím po
nabytí účinnosti tohoto zákona.

(5) Použitím hmotného majetku pro
účely nesouvisející s uskutečňováním ekonomických činností plátce se pro účely
tohoto zákona rozumí trvalé použití obchodního majetku plátcem pro jeho osobní
spotřebu nebo jeho zaměstnanců, a poskytnutí obchodního majetku bez úplaty,
pokud byl u tohoto majetku nebo jeho části uplatněn odpočet daně.

(6) Za dodání zboží za úplatu se
považuje také přemístění obchodního majetku plátcem do jiného členského státu.
Přemístěním obchodního majetku se pro účely tohoto zákona rozumí odeslání nebo
přeprava majetku tímto plátcem nebo jím zmocněnou třetí osobou z tuzemska do
jiného členského státu pro účely uskutečňování jeho ekonomických činností v
jiném členském státě. Za dodání zboží do jiného členského státu plátcem se
považuje také přemístění zboží, které bylo pořízeno tímto plátcem podle § 16
odst. 4, z tuzemska do jiného členského státu.

(7) Za přemístění obchodního majetku
do jiného členského státu se nepovažuje odeslání nebo přeprava zboží pro
účely

a)

dodání zboží spojené s instalací nebo montáží plátcem, který zboží dodává,
nebo jím zmocněnou třetí osobou v členském státě ukončení odeslání nebo
přepravy zboží,

b)

zasílání zboží v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy
zboží,

c)

dodání zboží plátcem na palubě lodí, letadel nebo vlaků během přepravy
cestujících podle § 7 odst. 4,

d)

dodání zboží plátcem v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy
zboží, pokud je dodání zboží v tomto členském státě osvobozeno od daně s
nárokem na odpočet daně,

e)

vývozu zboží plátcem, pokud je zboží propuštěno do režimu vývozu,

f)

poskytnutí služby pro plátce, zahrnující práce na zboží fyzicky
uskutečněné v členském státě, ve kterém je ukončení odeslání nebo přepravy
zboží za podmínky, že zboží po provedení prací je vráceno zpět plátci do
tuzemska, ze kterého bylo původně odesláno nebo přepraveno,

g)

přechodného užití zboží v členském státě, ve kterém je ukončení odeslání
nebo přepravy zboží, pro účely poskytnutí služby plátcem,

h)

přechodného užití zboží na dobu nepřekračující 24 měsíců na území jiného
členského státu, ve kterém by se na dovoz stejného zboží ze třetí země pro
přechodné užití vztahoval režim dočasného použití s plným osvobozením od cla,
nebo

i)

dodání plynu prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy anebo
dodání elektřiny podle § 7a.

(8) Při dodání zboží s instalací
nebo montáží podle § 7 odst. 3 zahraniční osobou povinnou k dani nebo osobou
registrovanou k dani v jiném členském státě, která nemá v tuzemsku sídlo, místo
podnikání nebo provozovnu, plátci nebo osobě identifikované k dani, je osoba,
pro kterou je uskutečněno dodání zboží s instalací nebo montáží, povinna daň
přiznat a zaplatit podle § 108, pokud je místo plnění v tuzemsku. Při dodání
plynu nebo elektřiny podle § 7a odst. 1 nebo 3 zahraniční osobou povinnou k dani
nebo osobou registrovanou k dani v jiném členském státě, které nemají v tuzemsku
sídlo nebo místo podnikání, plátci nebo osobě identifikované k dani, je osoba,
pro kterou se toto dodání zboží uskutečnilo, povinna přiznat a zaplatit daň
podle § 108, pokud je místo plnění v tuzemsku.

(9) Při dodání zboží s instalací
nebo montáží podle § 7 odst. 3 zahraniční osobou povinnou k dani nebo osobou
registrovanou k dani v jiném členském státě, která nemá v tuzemsku sídlo, místo
podnikání nebo provozovnu, osobě, která není plátcem ani osobou identifikovanou
k dani, je osoba, která dodává zboží s instalací nebo montáží, povinna přiznat a
zaplatit daň podle § 108. Při dodání plynu nebo elektřiny podle § 7a odst. 1
nebo 3 zahraniční osobou povinnou k dani nebo osobou registrovanou k dani v
jiném členském státě, které nemají v tuzemsku sídlo nebo místo podnikání, osobě,
která není plátcem ani osobou identifikovanou k dani, je osoba, která dodává
toto zboží, povinna přiznat a zaplatit daň podle § 108, pokud je místo plnění v
tuzemsku.

(10) Za dodání
zboží nebo převod nemovitosti se však nepovažuje

a)

prodej podniku nebo vklad podniku nebo jeho části, tvořící organizační
složku podniku, pokud se jedná o hmotný majetek,

b)

vydání nebo poskytnutí majetku v nepeněžité podobě ve hmotném majetku jako
náhrady nebo vypořádání podle zvláštního právního
předpisu,11)

c)

poskytnutí reklamního nebo propagačního předmětu bez úplaty, který je
označen obchodní firmou nebo ochrannou známkou poskytovatele tohoto předmětu
nebo názvem propagovaného zboží nebo služby, pokud jeho pořizovací cena bez
daně nepřesahuje 500 Kč, a který není s výjimkou tichého vína předmětem
spotřební daně,

d)

přeúčtování tepla, chladu, elektřiny, plynu a vody, které plátce pořídil
od jiného plátce, pokud při jejich pořízení neuplatnil nárok na odpočet daně,
a dále přeúčtování tepla, chladu, elektřiny, plynu a vody, které plátce
pořídil od neplátce, pokud přijatá úhrada nepřevyšuje částku, za kterou plátce
za teplo, chlad, elektřinu, plyn a vodu pořídil a o této skutečnosti účtuje
odpovídajícím způsobem podle zvláštního předpisu11a) nebo vede
daňovou evidenci odpovídajícím způsobem, pokud jde o plátce, který nemá
povinnost vést účetnictví

e)

dodání vratného obalu spolu se zbožím kupujícímu, pokud zákon nestanoví
jinak; pokud je vratný obal dodán za úplatu, není jeho dodání považováno za
dodání zboží pouze v případě, že je kupujícímu při dodání zboží zaručeno
vrácení této úplaty po vrácení vratného obalu11b), nebo

f)

vrácení vratného obalu bez úplaty či za úplatu.

§ 14

Poskytnutí služby
(1) Poskytnutím služby se pro účely
tohoto zákona rozumí všechny činnosti, které nejsou dodáním zboží nebo převodem
nemovitosti. Poskytnutím služby se rozumí také

a)

převod práv,

b)

poskytnutí práva využití věci nebo práva anebo jiné majetkově využitelné
hodnoty,

c)

vznik a zánik věcného břemene,

d)

přijetí závazku zdržet se určitého jednání nebo strpět určité jednání nebo
situaci.

(2)
Za poskytnutí služby se považuje

a)

poskytnutí služby za úplatu i na základě rozhodnutí státního orgánu nebo
vyplývající ze zvláštního právního předpisu,

b)

poskytnutí služby prostřednictvím komisionáře na základě komisionářské
smlouvy nebo smlouvy obdobného typu; tato služba se považuje za samostatné
poskytnutí služby komitentem nebo třetí osobou komisionáři a samostatné
poskytnutí služby komisionářem třetí osobě nebo
komitentovi.

(3) Za poskytnutí služby za úplatu
se také považuje

a)

poskytnutí služby pro účely nesouvisející s uskutečňováním ekonomických
činností plátce,

b)

použití nehmotného majetku vytvořeného vlastní činností v případech, kdy
plátce nemá nárok na odpočet daně,

c)

vydání vypořádacího podílu nebo podílu na likvidačním zůstatku v
nepeněžité podobě v nehmotném majetku,2) pokud byl u majetku nebo
jeho části uplatněn odpočet daně,

d)

při rozpuštění sdružení10) bezúplatné přenechání vneseného
nehmotného majetku nebo bezúplatné přenechání získaného podílu majetku v
nepeněžité podobě v nehmotném majetku vytvořeného společnou činností ostatním
účastníkům sdružení do jejich vlastnictví,

e)

při vystoupení nebo vyloučení účastníka ze sdružení bezúplatné přenechání
vneseného nehmotného majetku nebo vydání podílu majetku vytvořeného společnou
činností v nepeněžité podobě v nehmotném majetku účastníkovi sdružení, který
vystupuje nebo je vyloučen, nebo

f)

vložení majetkového vkladu v nepeněžité podobě v nehmotném majetku pouze
při vložení osobě, která není plátcem, pokud vkladatel při nabytí majetku nebo
u jeho části uplatnil odpočet daně, s výjimkou vkladu podniku nebo jeho části,
tvořící organizační složku podniku,

g)

přeúčtování služeb, které plátce pořídil od jiné osoby, pokud při jejich
pořízení uplatnil nárok na odpočet daně, dále přeúčtování služeb, které plátce
pořídil od osoby, která není plátcem daně.

(4) Pro účely tohoto zákona se za
poskytnutí služby pro účely nesouvisející s uskutečňováním ekonomických činností
plátce rozumí

a)

dočasné využití obchodního majetku pro osobní spotřebu plátce nebo jeho
zaměstnanců, pokud byl u tohoto majetku nebo jeho části uplatněn odpočet daně,
nebo

b)

poskytnutí služby plátcem bez úplaty pro osobní spotřebu plátce nebo jeho
zaměstnanců nebo jiné účely než souvisejících s uskutečňováním jeho
ekonomických činností, pokud u přímo souvisejících přijatých plnění byl
uplatněn odpočet daně.

(5) Za poskytnutí služby se však
nepovažuje

a)

prodej podniku nebo vklad podniku nebo jeho části, tvořící organizační
složku podniku,

b)

vydání nebo poskytnutí majetku v nepeněžité podobě v nehmotném majetku,
včetně poskytnutí služby, jako náhrady nebo vypořádání podle zvláštních
právních předpisů o nápravě majetkových křivd,11)

c)

převod obchodního podílu,12) popřípadě převod členství v
družstvu,13)

d)

postoupení vlastní pohledávky vzniklé plátci,

e)

přeúčtování služeb, které plátce pořídil od jiného plátce, pokud při
jejich pořízení neuplatnil nárok na odpočet daně, a dále přeúčtování služeb od
neplátce, pokud přijatá úhrada nepřevyšuje částku, za kterou plátce služby
pořídil a o této skutečnosti účtuje odpovídajícím způsobem podle zvláštního
předpisu11a) nebo vede daňovou evidenci odpovídajícím způsobem,
pokud jde o plátce, který nemá povinnost vést účetnictví.

§ 15

Poskytnutí služby osobou registrovanou k dani
v jiném členském státě a zahraniční osobou
(1) Při poskytnutí služby podle § 10
odst. 7 zahraniční osobou povinnou k dani nebo osobou registrovanou k dani v
jiném členském státě, která nemá v tuzemsku sídlo, místo podnikání nebo
provozovnu, plátci nebo osobě identifikované k dani, jsou tyto osoby povinny daň
přiznat a zaplatit podle § 108, pokud je místo plnění v tuzemsku a nejedná se o
poskytnutí služby, která je osvobozena od daně bez nároku na odpočet daně podle
§ 51.

(2) Při poskytnutí
elektronické služby podle § 10 odst. 10 zahraniční osobou povinnou k dani osobě,
která není osobou povinnou k dani, pokud je místo plnění v tuzemsku, je
zahraniční osoba povinna daň přiznat a zaplatit podle § 108, pokud neuplatňuje
zvláštní režim podle § 88.

(3) Při poskytnutí telekomunikační
služby, rozhlasového nebo televizního vysílání, podle § 10 odst. 11 zahraniční
osobou povinnou k dani osobě, která není osobou povinnou k dani, pokud je místo
plnění v tuzemsku, je zahraniční osoba povinna daň přiznat a zaplatit podle §
108.

(4) Při poskytnutí
služby vztahující se k nemovitostem podle § 10 odst. 1, přepravní služby podle §
10 odst. 2, služby podle § 10 odst. 4, služby oceňování movité věci nebo prací
na movité věci nebo služby přímo související s přepravou zboží mezi členskými
státy podle § 10 odst. 5 nebo při poskytnutí služby podle § 10 odst. 12 a 13,
zahraniční osobou povinnou k dani nebo osobou registrovanou k dani v jiném
členském státě, která nemá v tuzemsku sídlo, místo podnikání nebo provozovnu,
plátci nebo osobě identifikované k dani, je osoba, které je služba poskytnuta,
povinna daň přiznat a zaplatit podle § 108, pokud je místo plnění v
tuzemsku.

(5) Při
poskytnutí služby vztahující se k nemovitostem podle § 10 odst. 1, přepravní
služby podle § 10 odst. 2, služby podle § 10 odst. 4, služby oceňování movité
věci nebo prací na movité věci nebo služby přímo související s přepravou zboží
mezi členskými státy podle § 10 odst. 5 nebo při poskytnutí služby podle § 10
odst. 12 a 13, zahraniční osobou povinnou k dani nebo osobou registrovanou k
dani v jiném členském státě, která nemá v tuzemsku sídlo, místo podnikání nebo
provozovnu, osobě, která není plátcem ani osobou identifikovanou k dani, je
osoba, která službu poskytla, povinna daň přiznat a zaplatit podle § 108, pokud
je místo plnění v tuzemsku.

(6) Při poskytnutí nájmu prostředku
pro dopravu podle § 10 odst. 9 zahraniční osobou povinnou k dani plátci nebo
osobě identifikované k dani, je osoba, které je nájem poskytnut, povinna daň
přiznat a zaplatit podle § 108, pokud je místo plnění v tuzemsku.

(7) Při poskytnutí nájmu prostředku
pro dopravu podle § 10 odst. 9 zahraniční osobou povinnou k dani osobě, která
není plátcem ani osobou identifikovanou k dani, je zahraniční osoba povinna daň
přiznat a zaplatit podle § 108, pokud je místo plnění v tuzemsku.

§ 16

Pořízení zboží z jiného členského státu
(1) Pořízením zboží z jiného
členského státu se pro účely tohoto zákona rozumí nabytí práva nakládat jako
vlastník se zbožím od osoby registrované k dani v jiném členském státě, pokud je
zboží odesláno nebo přepraveno z jiného členského státu do tuzemska osobou
registrovanou k dani v jiném členském státě, která uskutečňuje dodání zboží,
nebo pořizovatelem nebo zmocněnou třetí osobou. Za pořízení zboží z jiného
členského státu se nepovažuje dodání zboží s instalací nebo montáží, dodání
plynu prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy anebo dodání elektřiny
osobou, která zboží dodává, nebo jí zmocněnou třetí osobou nebo zasílání zboží
podle § 18. Pořizovatelem se pro účely tohoto zákona rozumí osoba, která
pořizuje zboží z jiného členského státu.

(2) Pokud je však zboží pořízeno
právnickou osobou, která nebyla založena nebo zřízena za účelem podnikání, je
odesláno nebo přepraveno z třetí země a dovoz zboží je uskutečněn touto osobou
do jiného členského státu, než ve kterém je ukončeno odeslání nebo přeprava
zboží, považuje se zboží za odeslané nebo přepravené z členského státu, do
kterého je dovoz zboží uskutečněn. Pokud je dovoz zboží uskutečněn právnickou
osobou, která nebyla zřízena nebo založena za účelem podnikání, do tuzemska, má
tato osoba nárok na vrácení zaplacené daně při dovozu zboží, pokud prokáže, že
pořízení tohoto zboží bylo předmětem daně v členském státě, ve kterém je
ukončeno odeslání nebo přeprava tohoto zboží. Při vracení daně se postupuje
přiměřeně podle § 82.

(3) Osoba povinná k dani nebo
právnická osoba, která nebyla založena nebo zřízena za účelem podnikání, které
pořizují zboží z jiného členského státu, a pro které není pořízení zboží z
jiného členského státu předmětem daně podle § 2 odst. 2 písm. b) mohou oznámit
správci daně, že budou postupovat podle § 2 odst. 1 písm. c), přičemž jsou
povinny takto postupovat nejméně 2 následující po sobě jdoucí kalendářní
roky.

(4) Za pořízení
zboží z jiného členského státu plátcem se také považuje přemístění zboží z
jiného členského státu do tuzemska osobou registrovanou k dani v jiném členském
státě, která nemá v tuzemsku sídlo, místo podnikání nebo provozovnu a není
plátcem podle § 94 odst. 11, za účelem následného dodání zboží v tuzemsku tomuto
plátci. Plátce je povinen na základě daňového dokladu podle § 35 vystaveného
osobou registrovanou k dani v jiném členském státě daň přiznat a zaplatit podle
§ 108.

(5) Za pořízení
zboží z jiného členského státu za úplatu se považuje

a)

přemístění zboží plátcem pro účely uskutečňování ekonomických činností v
tuzemsku, pokud je zboží odesláno nebo přepraveno z jiného členského státu do
tuzemska a toto zboží bylo plátcem v rámci uskutečňování ekonomických činností
v tomto jiném členském státě vyrobeno, nakoupeno, pořízeno z dalšího členského
státu nebo dovezeno z třetí země,

b)

přidělení zboží z jednoho členského státu do jiného ozbrojeným silám
jiného členského státu, který je členem Organizace Severoatlantické smlouvy,
pro jejich použití nebo použití civilních zaměstnanců, kteří je doprovázejí,
pokud zboží nebylo předmětem daně v členském státě, který zboží přiděluje,
jestliže dovoz tohoto zboží není osvobozen od daně.

(6) Za pořízení zboží z jiného
členského státu se nepovažuje přemístění obchodního majetku z jiného členského
státu do tuzemska pro účely uvedené v § 13 odst. 7.

(7) Za pořízení zboží z jiného
členského státu se nepovažuje nabytí vratného obalu za úplatu.

§ 17

Zjednodušený postup při dodání zboží uvnitř území
Evropského společenství formou třístranného obchodu
(1) Třístranným obchodem je obchod,
který uzavřou tři osoby registrované k dani ve třech různých členských státech a
předmětem obchodu je dodání téhož zboží mezi těmito třemi osobami s tím, že
zboží je přímo odesláno nebo přepraveno z členského státu prodávajícího do
členského státu kupujícího.

(2) Prodávajícím je osoba
registrovaná k dani v členském státě, ze kterého je zboží odesláno nebo
přepraveno přímo ke kupujícímu do členského státu, ve kterém je ukončení
odeslání nebo přepravy zboží.

(3) Kupujícím je osoba registrovaná
k dani v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží, a která kupuje
zboží od prostřední osoby.

(4) Prostřední osobou se pro účely
tohoto zákona rozumí osoba registrovaná k dani v jiném členském státě, než ve
kterém je registrován k dani prodávající a kupující, která pořizuje zboží od
prodávajícího v členském státě kupujícího s cílem následného dodání zboží
kupujícímu v tomto členském státě.

(5) Při užití zjednodušeného postupu
při třístranném obchodu se nesmí prostřední osoba registrovat k dani v členském
státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží a uplatní osvobození od daně při
pořízení zboží v tomto členském státě, za podmínek stanovených tímto členským
státem.

(6) Pořízení
zboží z jiného členského státu, které je uskutečněno prostřední osobou v
tuzemsku, při užití zjednodušeného postupu v třístranném obchodu je osvobozeno
od daně za těchto podmínek

a)

pořízení zboží z jiného členského státu je uskutečněno prostřední osobou,
která není plátcem ani osobou identifikovanou k dani, ale je osobou
registrovanou k dani v jiném členském státě,

b)

pořízení zboží z jiného členského státu je uskutečněno prostřední osobou
za účelem následného dodání zboží v tuzemsku,

c)

zboží pořízené prostřední osobou je přímo odesláno nebo přepraveno z
členského státu prodávajícího do tuzemska a je určeno pro kupujícího, pro
kterého prostřední osoba uskutečňuje následné dodání zboží,

d)

kupující je plátce nebo osoba identifikovaná k dani,

e)

kupující je povinen přiznat a zaplatit daň podle § 108 u dodání zboží
uskutečněného prostřední osobou jako při pořízení zboží z jiného členského
státu.

(7)
Prostřední osoba, která je registrovaná k dani v jiném členském státě a pořizuje
zboží z jiného členského státu a dodává zboží kupujícímu, který je plátcem nebo
osobou identifikovanou k dani v tuzemsku, je při užití zjednodušeného postupu v
třístranném obchodu povinna

a)

splnit podmínky podle odstavce 6 pro uplatnění osvobození od daně při
pořízení zboží z jiného členského státu uskutečněné v tuzemsku,

b)

oznámit stejné daňové identifikační číslo prodávajícímu a uvést je na
daňovém dokladu pro kupujícího,

c)

vystavit kupujícímu daňový doklad se sdělením, že se jedná o třístranný
obchod.

(8)
Kupující je povinen oznámit prostřední osobě daňové identifikační číslo, které
kupujícímu bylo přiděleno v tuzemsku, a přiznat a zaplatit daň podle § 108 na
základě daňového dokladu vystaveného prostřední osobou, stejně jako při pořízení
zboží z jiného členského státu.

§ 18

Zasílání zboží
(1) Zasíláním zboží se rozumí dodání
zboží do jiného členského státu z tuzemska, pokud je zboží odesláno nebo
přepraveno do jiného členského státu plátcem, který zboží dodává, nebo jím
zmocněnou třetí osobou, s výjimkou dodání nových dopravních prostředků, dodání
zboží s montáží nebo instalací osobou, která zboží dodává, nebo jí zmocněnou
třetí osobou, a s výjimkou dodání plynu prostřednictvím přepravní nebo
distribuční soustavy anebo dodání elektřiny, jestliže je zboží dodáno pro osobu,
pro kterou pořízení zboží z jiného členského státu není předmětem daně v tomto
státu. Zasíláním zboží se rozumí i dodání zboží za podmínek vymezených v první
větě z jiného členského státu do tuzemska osobou registrovanou k dani v jiném
členském státě osobě, která není plátcem ani osobou identifikovanou k
dani.

(2) Při zasílání
zboží do jiného členského státu z tuzemska je plátce povinen se registrovat k
dani v členském státě, do kterého uskutečňuje zasílání zboží, pokud hodnota
dodaného zboží do jiného členského státu z tuzemska překročí částku stanovenou
tímto členským státem.

§ 19

Dodání a pořízení nových dopravních prostředků uvnitř
území Evropského společenství
(1) Plátce, který dodává za úplatu
nový dopravní prostředek do jiného členského státu osobě registrované k dani v
jiném členském státě, uskutečňuje plnění osvobozené od daně s nárokem na odpočet
daně.

(2) Dnem prvního
uvedení do provozu se u nových dopravních prostředků lodí a letadel rozumí den
dodání výrobcem prvnímu kupujícímu nebo vlastníkovi nebo první den, kdy kupující
nebo vlastník je oprávněn s dopravním prostředkem nakládat, a to ten den, který
nastane dříve, nebo den, kdy byl dopravní prostředek výrobcem použit pro
předváděcí účely. Za den prvního uvedení do provozu u pozemních motorových
vozidel se považuje den, kdy bylo vozidlo registrováno k provozu ve státu
výrobce, nebo den, kdy nastala povinnost toto vozidlo ve státu výrobce
registrovat, a to ten den, který nastane dříve. Pokud není povinnost vozidlo
registrovat ve státu výrobce, je dnem prvního uvedení do provozu den, kdy bylo
vozidlo odvezeno kupujícím nebo jeho vlastníkem, nebo den dodání kupujícímu nebo
jeho vlastníkovi nebo den, kdy kupující nebo vlastník s ním mohl nakládat, a to
ten den, který nastane dříve, nebo den, kdy pozemní motorové vozidlo bylo
použito pro předváděcí účely. Jestliže není den prvního uvedení do provozu takto
stanoven, považuje se za den prvního uvedení do provozu den, kdy byl vystaven
doklad o prodeji.

(3)
Plátce, který pořizuje za úplatu nový dopravní prostředek od osoby registrované
k dani v jiném členském státě, uskutečňuje pořízení zboží z jiného členského
státu.

(4) Plátce, který
dodává za úplatu nový dopravní prostředek do jiného členského státu osobě, která
není registrovaná k dani v jiném členském státě, uskutečňuje plnění osvobozené
od daně s nárokem na odpočet daně, pokud je nový dopravní prostředek přemístěn
do jiného členského státu a plátce společně s pořizovatelem předloží místně
příslušnému správci daně hlášení o dodání nového dopravního prostředku do jiného
členského státu ve lhůtě pro podání daňového přiznání, ke kterému přiloží kopii
vystaveného daňového dokladu. Dodání nového dopravního prostředku do jiného
členského státu osobě, která není registrovaná k dani, plátce neuvádí do
souhrnného hlášení. Plátce, který pořizuje za úplatu nový dopravní prostředek z
jiného členského státu od osoby, která není registrovaná k dani v jiném členském
státě, uskutečňuje také pořízení zboží z jiného členského státu, které je
předmětem daně v tuzemsku, a k daňovému přiznání je povinen přiložit hlášení o
pořízení nového dopravního prostředku a kopii daňového dokladu, který mu
vystavil dodavatel.

(5)
Osoba, která není plátcem, a příležitostně dodá nový dopravní prostředek, který
je přemístěn do jiného členského státu, se považuje za osobu oprávněnou uplatnit
nárok na odpočet daně, kterou zaplatila při nabytí nového dopravního prostředku
ve sjednané ceně nebo při dovozu nebo při pořízení z jiného členského státu, a
to maximálně do výše daně, kterou by byl povinen odvést plátce, pokud by dodání
bylo zdanitelným plněním v tuzemsku. Tato osoba je oprávněna uplatnit nárok na
odpočet daně u svého místně příslušného správce daně v daňovém přiznání, ke
kterému přiloží kopii daňového dokladu, a s hlášením o dodání nového dopravního
prostředku předloží daňové přiznání do 10 dnů ode dne dodání nového dopravního
prostředku do jiného členského státu. Pokud nárok na odpočet daně neuplatní v
tomto daňovém přiznání nebo na požádání správce daně neposkytne informace nutné
ke správnému stanovení nároku na odpočet daně, její nárok zaniká.

(6) Osoba, která není plátcem, a
pořizuje v tuzemsku nový dopravní prostředek z jiného členského státu, který
bude registrován k provozu v tuzemsku, je povinna předložit daňové přiznání, ke
kterému přiloží kopii daňového dokladu, hlášení o pořízení nového dopravního
prostředku do 10 dnů ode dne pořízení. Na základě tohoto daňového přiznání
správce daně vyměří částku daně, kterou je pořizující osoba povinna zaplatit
místně příslušnému správci daně do 25 dnů ode dne, kdy jí daň byla vyměřena.
Správce daně osobě požívající výsad a imunit při pořízení nového dopravního
prostředku z jiného členského státu vydá potvrzení o osvobození od daně, pokud
je pořízen nový dopravní prostředek v rámci množstevních limitů stanovených v §
80.

(7) Osoba, která
pořizuje nový dopravní prostředek z jiného členského státu, který bude
registrován v registru silničních motorových vozidel, může před podáním daňového
přiznání podat hlášení o pořízení nového motorového vozidla a zaplatit zálohu ve
výši daně z pořízení nového dopravního prostředku, kterou vypořádá v následně
podaném daňovém přiznání. K hlášení o pořízení nového motorového vozidla je
povinna přiložit kopii daňového dokladu, který jí vystavil dodavatel z jiného
členského státu. Zaplacení zálohy správce daně na žádost pořizovatele
potvrdí.

§ 20

Dovoz zboží
(1) Dovozem zboží se rozumí vstup
zboží z třetí země na území Evropského společenství.

(2) Za dovoz zboží se pro účely
tohoto zákona považuje vrácení zboží, které je po předchozím umístění ve
svobodném pásmu nebo svobodném skladu nacházejícím se v tuzemsku vráceno zpět do
tuzemska. Za vrácení zboží do tuzemska se nepovažuje dodání zboží do jiného
členského státu přímo ze svobodného skladu nebo svobodného pásma a vývoz zboží
přímo ze svobodného skladu nebo svobodného pásma.

(3) Za dovoz zboží se považuje vstup
zboží na území Evropského společenství z území podle § 3 odst. 2, pokud jsou
součástí celního území Evropského společenství,14) a z Normanských
ostrovů a San Marina. U dovozu tohoto zboží postupují celní orgány tak, jako by
se jednalo o dovoz zboží ze třetí země.

Díl 4

Uskutečnění plnění a daňová povinnost

§ 21

Uskutečnění zdanitelného plnění a povinnost přiznat daň
při dodání zboží, poskytnutí služby a převodu
nemovitosti
(1)
Daň na výstupu je plátce povinen přiznat ke dni uskutečnění zdanitelného plnění
nebo ke dni přijetí platby, a to k tomu dni, který nastane dříve, pokud zákon
nestanoví jinak. Plátce daň uvádí v daňovém přiznání za zdaňovací období, ve
kterém mu vznikla povinnost přiznat daň.

(2) U dodání zboží podle § 13 odst.
4 písm. h) a při poskytnutí služby podle § 14 odst. 3 písm. g), pouze však u
služeb souvisejících s nájmem nemovitostí, vzniká povinnost přiznat daň ke dni
uskutečnění zdanitelného plnění.

(3) Při dodání zboží včetně převodu
nemovitostí a při poskytování služeb, které uskutečňují osoby, které v souladu s
příslušnými předpisy nevedou účetnictví, vzniká povinnost přiznat daň ke dni
uskutečnění zdanitelného plnění.

(4) Při dodání zboží se zdanitelné
plnění považuje za uskutečněné

a)

dnem dodání podle § 13 odst. 1 při prodeji podle kupní
smlouvy,15)

b)

dnem převzetí v ostatních případech, kromě dodání nemovité věci, která
není předmětem evidence v katastru nemovitostí, kde se plnění považuje za
uskutečněné okamžikem účinnosti smlouvy,, nebo

c)

dnem příklepu při vydražení zboží ve veřejné dražbě podle zvláštního
právního předpisu.16)

(5) Při převodu nemovitosti se
zdanitelné plnění považuje za uskutečněné

a)

dnem doručení listiny, ve které je uvedeno datum právních účinků vkladu do
katastru nemovitostí, včetně prodeje nemovitosti ve veřejné dražbě podle
zvláštního právního předpisu,16) nebo

b)

dnem zápisu změny vlastnického práva,17) pokud nedochází k
zápisu změny vlastnického práva vkladem.

(6) Při poskytnutí služby se
zdanitelné plnění považuje za uskutečněné

a)

dnem jejího poskytnutí nebo dnem vystavení daňového dokladu s výjimkou
splátkového nebo platebního kalendáře nebo dokladu na přijatou platbu, a to
tím dnem, který nastane dříve,

b)

dnem uvedeným ve smlouvě, ke kterému dochází k převodu práva nebo k
poskytnutí práva k využití; pokud je sjednán způsob stanovení ceny a k
uvedenému dni není známa její výše, zdanitelné plnění se považuje za
uskutečněné ke dni přijetí platby.

(7) V ostatních případech se
zdanitelné plnění považuje za uskutečněné

a)

dnem převzetí a předání díla nebo jeho dílčí části při zdanitelném plnění
uskutečněném podle smlouvy o dílo,

b)

dnem odečtu z měřicího zařízení, popřípadě dnem zjištění skutečné spotřeby
při dodání tepla, chladu, elektřiny, plynu, vody, odstranění odpadních vod a
telekomunikační služby,

c)

dnem použití majetku nebo využití služby při použití hmotného majetku nebo
poskytnutí služby pro účely nesouvisející s uskutečňováním ekonomických
činností plátce,

d)

dnem použití při použití majetku vytvořeného vlastní činností pro účely,
kdy nemá plátce nárok na odpočet daně,

e)

dnem schválení technické způsobilosti příslušným úřadem při použití
motorového vozidla, u kterého byl uplatněn nárok na odpočet daně, pro
přestavbu, jejímž výsledkem je osobní automobil, u něhož není nárok na odpočet
daně podle § 75,

f)

dnem, ke kterému přechází vlastnické právo ke vkladu [§ 13 odst. 4 písm.
f), § 14 odst. 3 písm. f)], popřípadě jiná práva k tomuto vkladu, při vložení
majetkového vkladu v nepeněžité podobě, s výjimkou nemovitosti, kdy se
postupuje podle odstavce 3,

g)

dnem, ke kterému přechází vlastnické právo, popřípadě jiná práva k
vydávanému majetku, při vydání vypořádacího podílu nebo podílu na likvidačním
zůstatku, s výjimkou nemovitosti, kdy se postupuje podle odstavce 3,

h)

dnem dodání třetí osobě, a to jak u komitenta, tak u komisionáře,
popřípadě dnem dodání třetí osobou, při dodání zboží na základě komisionářské
smlouvy nebo smlouvy obdobného typu,

i)

dnem poskytnutí služby třetí osobě, a to jak u komitenta, tak u
komisionáře, popřípadě dnem poskytnutí služby třetí osobou, při poskytnutí
služby na základě komisionářské smlouvy nebo smlouvy obdobného typu
nebo

j)

dnem zjištění přeúčtovávané částky při přeúčtování tepla, chladu,
elektřiny, plynu, vody a služeb podle § 13 odst. 4 písm. h), § 14 odst. 3
písm. g).

(8)
Zdanitelné plnění uskutečňované prostřednictvím prodejních automatů, popřípadě
jiných obdobných přístrojů uváděných do chodu mincemi, bankovkami, známkami nebo
jinými platebními prostředky nahrazujícími peníze, a v případech, kdy se úplata
za zdanitelná plnění uskutečňuje platebními prostředky nahrazujícími peníze, se
považuje za uskutečněné dnem, kdy plátce vyjme peníze nebo platební prostředky
nahrazující peníze z přístroje nebo jiným způsobem zjistí výši
obratu.

(9) U
zdanitelného plnění podle § 13 odst. 4 písm. i) vzniká povinnost přiznat daň ke
dni jeho uskutečnění. Zdanitelné plnění se považuje za uskutečněné k poslednímu
dni účetního období daného plátce nebo k poslednímu dni kalendářního roku u
plátce, který nevede účetnictví, za podmínek uvedených v § 13 odst. 4 písm.
i).

(10) Dílčím plněním
se rozumí zdanitelné plnění, které se podle nájemní smlouvy,18)
smlouvy o nájmu podniku, smlouvy o nájmu dopravního prostředku, smlouvy o
finančním pronájmu, smlouvy o dílo19) nebo jiné obdobné smlouvy
uskutečňuje ve sjednaném rozsahu a ve sjednaných lhůtách a nejedná se přitom o
celkové plnění, na které je uzavřena smlouva. Dílčí plnění se považuje za
uskutečněné dnem uvedeným ve smlouvě. U dílčích plnění uskutečněných podle
smlouvy o dílo se zdanitelné plnění považuje za uskutečněné i dnem podle
odstavce 5 písm. a), a dnem uskutečnění zdanitelného plnění je ten den, který
nastane dříve.

(11) U
opakovaných plnění se považuje zdanitelné plnění za uskutečněné nejpozději
posledním dnem zdaňovacího období. Opakovaným plněním se rozumí uskutečnění
zdanitelných plnění ve sjednaných lhůtách během zdaňovacího období, přičemž se v
rámci smlouvy jedná o plnění zbožím stejného druhu, které je navzájem
zastupitelné nebo službou stejné povahy.

(12) Pro stanovení dne uskutečnění
plnění u plnění osvobozených od daně platí odstavce 2 až 8 obdobně.

§ 22

Uskutečnění plnění a povinnost přiznat daň
při dodání zboží do jiného členského státu
(1) Daň na výstupu při dodání zboží
do jiného členského státu, na které se nevztahuje osvobození od daně s nárokem
na odpočet daně, je plátce povinen přiznat ke dni uskutečnění zdanitelného
plnění nebo ke dni přijetí platby, a to k tomu dni, který nastane
dříve.

(2) Den
uskutečnění zdanitelného plnění se při dodání zboží do jiného členského státu
podle odstavce 1 stanoví podle § 21. Daň je plátce povinen uvést do daňového
přiznání za zdaňovací období, kdy mu vznikla povinnost přiznat daň.

(3) Při dodání zboží do jiného
členského státu, na které se vztahuje osvobození od daně s nárokem na odpočet
daně, vzniká povinnost přiznat uskutečnění tohoto dodání

a)

dnem vystavení daňového dokladu, pokud byl daňový doklad vystaven plátcem
před patnáctým dnem měsíce, který následuje po měsíci, v němž bylo zboží
odesláno nebo přepraveno do jiného členského státu, nebo

b)

k patnáctému dni měsíce, který následuje po měsíci, v němž bylo zboží
odesláno nebo přepraveno do jiného členského státu.

(4) Dodání zboží do jiného členského
státu podle odstavce 3 je plátce povinen uvést do daňového přiznání za zdaňovací
období, ve kterém mu vznikla povinnost přiznat dodání zboží do jiného členského
státu.

§ 23

Dovoz zboží
(1) Daňová povinnost při dovozu
zboží vzniká dnem, kdy podle předpisů upravujících vznik celního
dluhu19a) vzniká povinnost uhradit clo, a to i v případech, kdy je
zboží dovezené beze cla při

a)

propuštění dováženého zboží do celního režimu volný oběh, aktivní
zušlechťovací styk v systému navrácení a dočasné použití s částečným
osvobozením od dovozního cla,

b)

nezákonném dovozu zboží19b),

c)

porušení podmínek dočasného uskladnění zboží19c), nebo

d)

porušení podmínek stanovených pro celní režim, do kterého bylo dovážené
zboží propuštěno19d).

(2) Daňová povinnost při dovozu
zboží vzniká rovněž dnem, kdy bylo rozhodnuto o vrácení zboží po jeho předchozím
umístění ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu nacházejícím se v
tuzemsku.

(3) Bylo-li
dovážené zboží propuštěno plátci do celního režimu volný oběh nebo aktivní
zušlechťovací styk v systému navrácení a rozhodnutí o propuštění zboží bylo
učiněno na písemném celním prohlášení (Jednotném správním dokladu), daňová
povinnost vniká dnem propuštění do příslušného celního režimu a daň je plátce
povinen uvést do daňového přiznání za období, ve kterém bylo zboží propuštěno do
celního režimu volný oběh nebo aktivní zušlechťovací styk v systému
navrácení.

(4) Bylo-li
dovážené zboží propuštěno plátci do celního režimu dočasné použití s částečným
osvobozením od dovozního cla, daňová povinnost vzniká dnem ukončení celního
režimu dočasné použití s částečným osvobozením od dovozního cla a plátce je
povinen uvést do daňového přiznání za zdaňovací období, v němž byl režim
dočasného použití s částečným osvobozením od cla ukončen, nejpozději dnem
uplynutím lhůty 34 měsíců, daň ve výši, která by byla vyměřena při propuštění
zboží do volného oběhu.

(5) Bylo-li dovážené zboží
propuštěno osobě, která není plátcem, do celního režimu dočasné použití s
částečným osvobozením od dovozního cla, daňová povinnost vzniká dnem ukončení
celního režimu dočasné použití s částečným osvobozením od dovozního cla a osobě,
která není plátcem, vzniká povinnost dnem, kdy byl režim dočasného použití s
částečným osvobozením od dovozního cla ukončen, nejpozději uplynutím lhůty 34
měsíců, zaplatit daň ve výši, která by byla vyměřena při propuštění zboží do
volného oběhu.

§ 24

Uskutečnění zdanitelného plnění a povinnosti přiznat daň
při poskytnutí služby osobou registrovanou k dani v jiném
členském státě a zahraniční osobou
(1) Při poskytnutí služby podle § 15
osobou registrovanou k dani v jiném členském státě nebo zahraniční osobou je
plátce povinen přiznat daň ke dni uskutečnění zdanitelného plnění.

(2) Den uskutečnění zdanitelného
plnění se stanoví obdobně podle § 21. Daň je plátce povinen uvést do daňového
přiznání za zdaňovací období, kdy mu vznikla povinnost přiznat daň.

(3) Ustanovení odstavců 1 a 2 se
obdobně vztahují i na dodání zboží s instalací nebo montáží a dodání plynu
prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy nebo dodání elektřiny podle
§ 13 odst. 8 a 9.

§ 24a

Uskutečnění plnění a povinnost přiznat poskytnutí služby
s místem plnění mimo tuzemsko
(1) Při poskytnutí služby s místem
plnění mimo tuzemsko je plátce povinen přiznat toto plnění ke dni jeho
uskutečnění nebo ke dni přijetí platby, a to k tomu dni, který nastane dříve.
Den uskutečnění plnění se stanoví obdobně podle § 21.

(2) Plnění je plátce povinen uvést
do daňového přiznání za zdaňovací období, kdy mu vznikla povinnost je
přiznat.

(3) Ustanovení
odstavců 1 a 2 se obdobně vztahují i na dodání zboží s instalací nebo montáží,
dodání plynu prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy nebo dodání
elektřiny s místem plnění mimo tuzemsko.

§ 25

Uskutečnění zdanitelného plnění a povinnost přiznat daň
při pořízení zboží z jiného členského státu
(1) Při pořízení zboží z jiného
členského státu vzniká plátci nebo osobě identifikované k dani povinnost přiznat
daň

a)

ke dni vystavení daňového dokladu, pokud byl daňový doklad vystaven osobou
registrovanou k dani v jiném členském státě před patnáctým dnem měsíce, který
následuje po měsíci, v němž bylo zboží pořízeno, nebo

b)

k patnáctému dni v měsíci, který následuje po měsíci, v němž bylo zboží
pořízeno.

Za
den pořízení zboží z jiného členského státu se považuje den uskutečnění
zdanitelného plnění podle § 21. Daň jsou plátce nebo osoba identifikovaná k dani
povinni uvést do daňového přiznání za zdaňovací období, ve kterém jim vznikla
povinnost přiznat daň.

Díl 5

Daňové doklady

§ 26

Vystavování daňových dokladů
(1) Plátce, který uskutečňuje
zdanitelné plnění nebo plnění osvobozené od daně s nárokem na odpočet daně, je
povinen na vyžádání za každé zdanitelné plnění nebo plnění osvobozené od daně s
nárokem na odpočet daně pro osobu povinnou k dani nebo právnickou osobu, která
není založena nebo zřízena za účelem podnikání, vystavit daňový doklad, a to
nejpozději do 15 dnů ode dne uskutečnění zdanitelného plnění nebo plnění
osvobozeného od daně s nárokem na odpočet daně a do 15 dnů ode dne přijetí
platby, pokud k přijetí platby došlo před uskutečněním zdanitelného plnění a
plátci vznikla k datu přijetí platby povinnost přiznat daň na výstupu; pokud
plátci nevznikla povinnost přiznat daň při přijetí platby před uskutečněním
plnění, daňový doklad při přijetí platby nesmí vystavit. Údaje o dani a základu
daně se na daňových dokladech uvádějí v české měně.

(2) Plátce, který uskutečňuje
několik samostatných zdanitelných plnění nebo plnění osvobozených od daně s
nárokem na odpočet daně pro jednu osobu, může vystavit za těchto několik
samostatných zdanitelných plnění souhrnný daňový doklad. Pokud se plátce
rozhodne vystavit souhrnný daňový doklad, je povinen jej vystavit nejpozději do
15 dnů od konce kalendářního měsíce, ve kterém se uskutečnilo první zdanitelné
plnění nebo byla přijata první platba za plnění uvedená na tomto souhrnném
dokladu. Údaje společné pro všechna samostatná zdanitelná plnění nebo plnění
osvobozená od daně s nárokem na odpočet daně mohou být na souhrnném daňovém
dokladu uvedeny pouze jednou, údaje o datu uskutečnění plnění nebo přijetí
platby, podle toho, který den nastane dříve, jednotkové ceně bez daně a slevě,
pokud není obsažena v jednotkové ceně, základu daně, sazbě daně, popřípadě
osvobození od daně, a výši daně musí být uvedeny zvlášť pro každé samostatné
plnění. Obdobně lze postupovat při vystavení daňového dokladu za zdanitelné
plnění, na které byla před jeho uskutečněním ve stejném kalendářním měsíci
přijata platba.

(3)
Plátce, který uskutečňuje zdanitelné plnění nebo plnění osvobozené od daně s
nárokem na odpočet daně, může zplnomocnit k vystavení daňového dokladu svým
jménem

a)

osobu, pro kterou se zdanitelné plnění nebo plnění osvobozené od daně s
nárokem na odpočet daně uskutečňuje, pokud se plátce, který zdanitelné plnění
nebo plnění osvobozené od daně s nárokem na odpočet daně uskutečňuje, písemně
zaváže, že přijme všechny takto vystavené daňové doklady, nebo

b)

třetí osobu.

(4) Daňový doklad může být vystaven
se souhlasem osoby, pro kterou se uskutečňuje zdanitelné plnění nebo plnění
osvobozené od daně s nárokem na odpočet daně, i v elektronické podobě, pokud jej
plátce nebo osoba uvedená v odstavci 3 opatřila zaručeným elektronickým podpisem
založeným na kvalifikovaném certifikátu nebo elektronickou značkou založenou na
kvalifikovaném systémovém certifikátu podle zvláštního právního
předpisu20) nebo pokud je zaručena věrohodnost původu a
neporušitelnost obsahu daňového dokladu elektronickou výměnou informací
(EDI)21).

(5)
Za správnost údajů na daňovém dokladu a za jeho vystavení ve stanovené lhůtě
odpovídá plátce, který uskutečňuje zdanitelné plnění nebo plnění osvobozené od
daně s nárokem na odpočet daně, a to i v případě, že daňový doklad byl vystaven
osobou podle odstavce 3. Za správnost vypočtené výše daně pro účely odpočtu daně
ze zjednodušeného daňového dokladu a daňového dokladu při hromadné přepravě osob
odpovídá plátce, pro něhož se zdanitelné plnění uskutečňuje, i když je na těchto
dokladech výše daně uvedena plátcem uskutečňujícím zdanitelné plnění nebo osobou
podle odstavce 3. Daň se vypočte podle § 37. Za správnost údajů, které musí být
doplněny na daňovém dokladu podle § 31, 32 a 35, odpovídá osoba, která je
povinna tyto údaje na daňovém dokladu uvést.

(6) Osoba, která není plátcem, s
výjimkou osoby podle odstavce 3 a osoby dodávající nový dopravní prostředek
podle § 19, nesmí vystavit doklad, který má náležitosti daňového dokladu.
Vystaví-li jej, uloží se jí pokuta podle zvláštního právního
předpisu.22)

(7) Pokud jsou na daňovém dokladu
uvedena plnění s různými sazbami daně nebo zdanitelná plnění a plnění osvobozená
od daně s nárokem na odpočet daně, musí být na tomto dokladu uvedeny základy
daně a výše daně odděleně podle stanovených sazeb nebo osvobození od daně. U
zjednodušeného daňového dokladu se částky včetně daně uvádí odděleně podle
stanovených sazeb.

(8)
Pokud je daňový doklad vystaven v cizím jazyce, je plátce, který daňový doklad
vystavil nebo jehož jménem byl daňový doklad vystaven, nebo osoba, která takový
daňový doklad přijala, povinna na žádost správce daně zajistit jeho překlad do
českého jazyka.

§ 27

Uchovávání daňových dokladů
(1) Plátce je povinen uchovávat
všechny daňové doklady rozhodné pro stanovení daně nejméně po dobu 10 let od
konce zdaňovacího období, ve kterém se uskutečnilo zdanitelné plnění nebo plnění
osvobozené od daně s nárokem na odpočet daně, na jím zvoleném místě. Po tuto
dobu plátce odpovídá za věrohodnost původu dokladů, neporušitelnost jejich
obsahu, jejich čitelnost a na žádost správce daně za umožnění přístupu k nim bez
zbytečného odkladu.

(2)
Daňový doklad v písemné formě lze převést do elektronické podoby a uchovávat
pouze v této podobě, pokud metoda použitá pro převod a uchování zaručuje
věrohodnost původu, neporušitelnost obsahu daňového dokladu a jeho čitelnost a
pokud je daňový doklad převedený do elektronické podoby opatřen zaručeným
elektronickým podpisem založeným na kvalifikovaném certifikátu20)
nebo označen elektronickou značkou založenou na kvalifikovaném systémovém
certifikátu20) osoby odpovědné za jeho převod.

(3) Pokud plátce vystavuje, přijímá
a uchovává daňové doklady v elektronické podobě a místem uchovávání není
tuzemsko, musí plátce zajistit pro správce daně právo volného přístupu v reálném
čase elektronicky k daňovým dokladům i datům zaručujícím věrohodnost jejich
původu a neporušitelnost jejich obsahu.

(4) Plátce je povinen předem oznámit
správci daně místo uchovávání daňového dokladu, pokud toto místo není v
tuzemsku.

(5) Ustanovení
odstavců 1 až 4 se vztahují i na právního nástupce plátce při uchovávání
daňových dokladů rozhodných pro stanovení daňové povinnosti plátce a na osoby
povinné k dani nebo právnické osoby, které nebyly založeny nebo zřízeny za
účelem podnikání, při uchovávání přijatých daňových dokladů.

§ 28

Daňový doklad při dodání zboží, převodu nemovitosti
nebo poskytnutí služby
(1) Daňovými doklady jsou zejména
běžný daňový doklad, zjednodušený daňový doklad, souhrnný daňový doklad,
splátkový kalendář, opravný daňový doklad, daňový dobropis, daňový vrubopis,
platební kalendář nebo doklad vystavený podle § 92a.

(2) Běžný daňový doklad musí
obsahovat

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
plnění,

b)

daňové identifikační číslo23) plátce, který uskutečňuje
plnění,

c)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání osoby, pro kterou se
uskutečňuje plnění,

d)

daňové identifikační číslo, pokud je osoba, pro kterou se uskutečňuje
plnění, plátcem,

e)

evidenční číslo daňového dokladu,

f)

rozsah a předmět plnění,

g)

datum vystavení daňového dokladu,

h)

datum uskutečnění plnění nebo datum přijetí platby, a to ten den, který
nastane dříve, pokud se liší od data vystavení daňového dokladu,

i)

jednotkovou cenu bez daně, a dále slevu, pokud není obsažena v jednotkové
ceně,

j)

základ daně,

k)

základní nebo sníženou sazbu daně nebo sdělení, že se jedná o plnění
osvobozené od daně, a odkaz na příslušné ustanovení tohoto zákona,

l)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nebo na padesátihaléře.

(3) Plátce uskutečňující zdanitelná
plnění s úplatou za hotové, prostřednictvím platební karty nebo šekem je povinen
na požádání vystavit zjednodušený daňový doklad, a to ihned při uskutečnění
zdanitelného plnění nebo přijetí platby, pokud k přijetí dojde před uskutečněním
zdanitelného plnění. Zjednodušený daňový doklad může plátce vystavit rovněž za
služby, které jsou poskytovány prostřednictvím elektronických prostředků a
jejich poskytnutí je podmíněno zaplacením a úplata za tyto služby je prováděna
bankovním převodem. Zjednodušený daňový doklad je možno vystavit jen za
zdanitelná plnění v ceně obsahující daň celkem nejvýše 10 000 Kč. Zjednodušený
daňový doklad nelze vystavit v případě prodeje zboží, které je předmětem
spotřební daně z lihu a tabákových výrobků, za jiné než pevné ceny pro konečného
spotřebitele. Tímto ustanovením není dotčena možnost vystavení běžného daňového
dokladu podle odstavce 2.

(4) Zjednodušený daňový doklad musí
obsahovat

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
zdanitelné plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje zdanitelné
plnění,

c)

evidenční číslo daňového dokladu,

d)

rozsah a předmět zdanitelného plnění,

e)

datum uskutečnění zdanitelného plnění nebo datum přijetí platby, podle
toho, který den nastane dříve,

f)

základní nebo sníženou sazbu daně,

g)

částku, kterou plátce získal nebo má získat za uskutečňované zdanitelné
plnění celkem.

(5) Splátkový kalendář, který tvoří
součást smlouvy nebo na který je ve smlouvě výslovně odkazováno, je daňovým
dokladem v případě nájemní smlouvy, smlouvy o nájmu podniku a smlouvy o
finančním pronájmu, pokud obsahuje náležitosti jako běžný daňový
doklad.

(6) Doklad o
zaplacení vystavený podle § 26 je daňovým dokladem při hromadné přepravě osob.
Doklad o zaplacení musí obsahovat obchodní firmu, nebo jméno a příjmení,
popřípadě název, dodatek ke jménu a příjmení nebo názvu, datum vystavení
dokladu, sazbu daně nebo sdělení, že se jedná o plnění osvobozené od daně, a
odkaz na příslušné ustanovení tohoto zákona, částku, kterou plátce získal nebo
má získat za plnění celkem.

(7) Doklad o zaplacení vystavený
státním orgánem nebo jiným oprávněným subjektem nebo dražebníkem je daňovým
dokladem při dražbě zboží nebo nemovitosti provedené na základě exekučního
řízení. Na dokladu o zaplacení se uvedou údaje jako na běžném daňovém dokladu a
sdělení, že se jedná o prodej v rámci exekučního řízení.

(8) Pokud je plátce povinen vystavit
daňový doklad v případě přijetí platby přede dnem uskutečnění zdanitelného
plnění nebo plnění osvobozeného od daně, nemusí daňový doklad obsahovat údaje
podle odstavce 2 písm. i) a rozsah plnění.

(9) Platební kalendář, na němž je
uveden rozpis plateb na předem stanovené období, je daňovým dokladem v případě,
že osoba, pro niž je uskutečňováno zdanitelné plnění, provádí platby před
uskutečněním zdanitelného plnění. Platební kalendář musí obsahovat stejné
náležitosti jako běžný daňový doklad s výjimkou údajů podle odstavce 2 písm.
h).

(10) Pokud se
postupuje při uplatnění daně podle zvláštního režimu pro cestovní službu (§ 89)
nebo pro obchodníky s použitým zbožím, uměleckými díly, sběratelskými předměty a
starožitnostmi (§ 90), a na daňovém dokladu nelze uvést výši daně, uvede se
sdělení, že se jedná o postup podle zvláštního režimu.

§ 29

Doklad o použití
(1) Doklad o použití je daňový
doklad, který musí vystavit plátce, který uskutečňuje zdanitelná plnění podle §
13 odst. 4, s výjimkou § 13 odst. 4 písm. d) a e), a podle § 14 odst. 3, s
výjimkou § 14 odst. 3 písm. d) a e), a to nejdříve dnem uskutečnění zdanitelného
plnění a nejpozději do 15 dnů od tohoto dne. Údaje o dani se na dokladu o
použití uvádějí v české měně.

(2) Doklad o použití musí
obsahovat

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
zdanitelné plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje zdanitelné
plnění,

c)

účel použití,

d)

evidenční číslo daňového dokladu,

e)

rozsah a předmět zdanitelného plnění,

f)

datum vystavení daňového dokladu,

g)

datum uskutečnění zdanitelného plnění,

h)

jednotkovou cenu bez daně,

i)

základ daně,

j)

základní nebo sníženou sazbu daně,

k)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nebo na padesátihaléře.

§ 30

Daňové doklady při dovozu a vývozu zboží
(1) Daňovým dokladem při dovozu
zboží do tuzemska je rozhodnutí o propuštění zboží do celního režimu, ve kterém
vzniká daňová povinnost, nebo rozhodnutí o ukončení celního režimu dočasného
použití, vydané celním orgánem na tiskopisu písemného celního
prohlášení.

(2) Daňovým
dokladem je i jiné rozhodnutí o vyměřené dani vydané celním orgánem, pokud je
daň zaplacena.

(3)
Daňovým dokladem při vrácení zboží zpět do tuzemska je rozhodnutí o vyměřené
dani vydané celním orgánem, pokud je daň zaplacena.

(4) Daňovým dokladem při vývozu
zboží je rozhodnutí o propuštění zboží do celního režimu vývoz nebo pasivní
zušlechťovací styk učiněné na písemném celním prohlášení (Jednotném správním
dokladu). Je-li zboží umístěno ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu
nacházejícím se v tuzemsku, daňovým dokladem je písemné rozhodnutí celního
orgánu o umístění zboží ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu, které může být
učiněno i na tiskopisu Jednotného správního dokladu24a). Daňovým
dokladem při vývozu zboží je i jiné rozhodnutí o propuštění zboží do celního
režimu vývoz nebo pasivní zušlechťovací styk vydané celním orgánem.

(5) Pokud je celní prohlášení podáno
plátcem se souhlasem celního orgánu elektronicky, musí být opatřeno zaručeným
elektronickým podpisem založeným na kvalifikovaném certifikátu, který byl vydán
akreditovaným poskytovatelem certifikačních služeb, podle zvláštního právního
předpisu20), nebo označeno elektronickou značkou založenou na
kvalifikovaném systémovém certifikátu, který byl vydán akreditovaným
poskytovatelem certifikačních služeb20).

§ 31

Daňový doklad při poskytnutí služby osobou registrovanou
k dani v jiném členském státě
(1) Daňový doklad při poskytnutí
služby podle § 15 osobou registrovanou k dani v jiném členském státě musí
obsahovat

a)

název, sídlo nebo místo podnikání a daňové identifikační číslo osoby
registrované k dani v jiném členském státě, která poskytuje službu, včetně
kódu země,

b)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání a daňové identifikační číslo
osoby, které je služba poskytnuta,

c)

evidenční číslo daňového dokladu,

d)

rozsah a předmět poskytnuté služby,

e)

datum vystavení daňového dokladu,

f)

datum uskutečnění služby, pokud se liší od data vystavení daňového
dokladu,

g)

jednotkovou cenu bez daně, a dále slevu, pokud není obsažena v jednotkové
ceně,

h)

základ daně,

i)

základní nebo sníženou sazbu daně nebo sdělení, že se jedná o plnění
osvobozené od daně, a odkaz na příslušné ustanovení tohoto zákona,

j)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nebo na padesátihaléře,

k)

sdělení, že osobou povinnou přiznat a zaplatit daň je plátce, pro kterého
se služba uskutečňuje.

(2) Osoba, která je povinna přiznat
a zaplatit daň podle § 108 při poskytnutí služby osobou registrovanou k dani v
jiném členském státě, je povinna doplnit na obdrženém daňovém dokladu nebo v
evidenci pro daňové účely chybějící údaje podle odstavce 1 písm. i), j) a základ
daně v české měně.

(3)
Ustanovení odstavců 1 až 2 se obdobně vztahují i na dodání zboží s instalací
nebo montáží nebo dodání plynu prostřednictvím přepravní nebo distribuční
soustavy anebo dodání elektřiny osobou registrovanou k dani v jiném členském
státě, pokud je místo plnění v tuzemsku.

§ 32

Daňový doklad při poskytnutí služby zahraniční
osobou
(1)
Daňový doklad při poskytnutí služby podle § 15 zahraniční osobou povinnou k dani
musí obsahovat

a)

název, sídlo nebo místo podnikání osoby, která službu poskytuje, popřípadě
její daňové identifikační číslo,

b)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání a daňové identifikační číslo
osoby, které je služba poskytnuta,

c)

evidenční číslo daňového dokladu,

d)

rozsah a předmět poskytované služby,

e)

datum vystavení daňového dokladu,

f)

datum uskutečnění služby, pokud se liší od data vystavení daňového
dokladu,

g)

jednotkovou cenu bez daně, a dále slevu, pokud není obsažena v jednotkové
ceně,

h)

základ daně,

i)

základní nebo sníženou sazbu daně nebo sdělení, že se jedná o plnění
osvobozené od daně, a odkaz na příslušné ustanovení tohoto zákona,

j)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nebo na padesátihaléře.

(2) Osoba, která je povinna přiznat
a zaplatit daň podle § 108 při poskytnutí služby zahraniční osobou povinnou k
dani, je povinna doplnit na obdrženém daňovém dokladu nebo v evidenci pro daňové
účely chybějící údaje podle odstavce 1 písm. i), j) a základ daně v české
měně.

(3) Ustanovení
odstavců 1 až 2 se obdobně vztahují na dodání zboží s instalací nebo montáží
nebo dodání plynu prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy anebo
dodání elektřiny zahraniční osobou povinnou k dani, pokud je místo plnění v
tuzemsku.

§ 33

Daňový doklad při poskytnutí služby
(1) Plátce, který poskytuje službu s
místem plnění mimo tuzemsko, je povinen vystavit za každé plnění daňový doklad
obsahující náležitosti podle odstavce 2, a to nejpozději do 15 dnů od data
uskutečnění služby nebo přijetí platby, pokud platba předchází uskutečnění
služby.

(2) Daňový
doklad při poskytnutí služby s místem plnění mimo tuzemsko musí
obsahovat

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který poskytuje
službu,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který poskytuje službu,

c)

název, sídlo nebo místo podnikání osoby, které je služba
poskytována,

d)

daňové identifikační číslo osoby, které je služba poskytována, včetně kódu
země,

e)

evidenční číslo daňového dokladu,

f)

rozsah a předmět poskytované služby,

g)

datum vystavení daňového dokladu,

h)

datum uskutečnění služby nebo datum přijetí platby, podle toho, který den
nastane dříve, pokud se liší od data vystavení daňového dokladu,

i)

základ daně,

j)

odkaz na příslušné ustanovení tohoto zákona, podle kterého je místo plnění
mimo tuzemsko,

k)

pokud je daň ve státě, ve kterém se nachází místo plnění, povinna přiznat
a zaplatit osoba, které je služba poskytována, sdělení o této
skutečnosti.

(3) Ustanovení odstavců 1 až 2 se
vztahují obdobně i na dodání zboží s instalací nebo montáží nebo dodání plynu
prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy anebo dodání elektřiny s
místem plnění mimo tuzemsko plátcem.

§ 34

Daňový doklad při dodání zboží do jiného členského
státu
(1)
Plátce, který dodává zboží do jiného členského státu, na které se vztahuje
osvobození od daně s nárokem na odpočet daně, je povinen vystavit za každé
dodání zboží pro jinou osobu, která je registrována k dani v jiném členském
státě, daňový doklad obsahující náležitosti podle odstavce 3, a to nejpozději do
15 dnů od data uskutečnění dodání zboží do jiného členského státu.

(2) Plátce při zasílání zboží do
jiného členského státu podle § 18 je povinen vystavit daňový doklad nejpozději
do 15 dnů od data uskutečnění dodání zboží do jiného členského státu nebo
přijetí platby, pokud platba předchází dodání zboží.

(3) Daňový doklad při dodání zboží
do jiného členského státu musí obsahovat

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje plnění,

c)

název, sídlo nebo místo podnikání pořizovatele,

d)

evidenční číslo daňového dokladu,

e)

daňové identifikační číslo pořizovatele, včetně kódu země,

f)

rozsah a předmět plnění,

g)

datum vystavení daňového dokladu,

h)

datum uskutečnění plnění nebo datum přijetí platby, podle toho, který den
nastane dříve, pokud se liší od data vystavení daňového dokladu,

i)

jednotkovou cenu bez daně, a dále slevu, pokud není obsažena v jednotkové
ceně,

j)

základ daně,

k)

sdělení, že se jedná o plnění osvobozené od daně, a odkaz na příslušné
ustanovení tohoto zákona.

(4) Při zasílání zboží do jiného
členského státu podle § 18, pokud je místo plnění v tuzemsku, je plátce povinen
vystavit daňový doklad podle odstavce 3, s výjimkou údajů podle písmen c), e) a
k), a v dokladu uvést základní nebo sníženou sazbu daně, výši daně uvedenou v
korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na desítky haléřů nebo na
padesátihaléře a kód země, do které je zboží zasíláno. Při zasílání zboží do
jiného členského státu podle § 18, pokud je místo plnění v jiném členském státě,
je plátce povinen vystavit daňový doklad podle odstavce 3, s výjimkou písmen c),
e) a k), a v dokladu uvést kód země, do které je zboží zasíláno, a sdělení, že
místo plnění je v této zemi.

(5) Osoba, která dodává nový
dopravní prostředek do jiného členského státu, je povinna uvést v dokladu
sdělení, že se jedná o nový dopravní prostředek, a údaje podle § 4 odst. 3 písm
a) a b).

§ 35

Daňový doklad při pořízení zboží z jiného členského
státu
(1)
Daňový doklad při pořízení zboží z jiného členského státu musí obsahovat

a)

název, sídlo nebo místo podnikání a daňové identifikační číslo osoby
registrované k dani v jiném členském státě, která dodává zboží, včetně kódu
země,

b)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání a daňové identifikační číslo
pořizovatele,

c)

evidenční číslo daňového dokladu,

d)

rozsah a předmět pořízení,

e)

datum vystavení daňového dokladu,

f)

datum uskutečnění pořízení,

g)

jednotkovou cenu bez daně, a dále slevu, pokud není obsažena v jednotkové
ceně,

h)

základ daně,

i)

základní nebo sníženou sazbu daně,

j)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nebo na padesátihaléře.

(2) Pořizovatel je povinen doplnit
na obdrženém daňovém dokladu nebo v evidenci pro daňové účely chybějící údaje
podle odstavce 1 písm. f), g), i) a j) a základ daně v české měně.

Díl 6

Základ daně a výpočet daně, oprava základu daně,
daňový dobropis a vrubopis

§ 36

Základ daně
(1) Základem daně je vše, co jako
úplatu obdržel nebo má obdržet plátce za uskutečněné zdanitelné plnění od osoby,
pro kterou je zdanitelné plnění uskutečněno, nebo od třetí osoby, vyjma daně za
toto zdanitelné plnění.

(2) Základem daně v případě přijetí
platby před uskutečněním zdanitelného plnění je částka přijaté platby snížená o
daň.

(3) Základ daně
také zahrnuje

a)

clo, dávky nebo poplatky podle § 38 odst. 1 písm. a),

b)

spotřební daň,24) pokud zákon nestanoví jinak v § 41,

c)

dotace k ceně,

d)

vedlejší výdaje, které jsou účtovány osobě, pro kterou je uskutečňováno
zdanitelné plnění, při jeho uskutečnění,

e)

při poskytnutí služby i materiál přímo související s poskytovanou
službou,

f)

při dodání staveb i stavební a montážní práce spojené s výstavbou,
rekonstrukcí, modernizací a opravami, konstrukce, materiál, stroje a zařízení,
které se do stavby jako jejich součást montážními a stavebními pracemi
zabudují nebo zamontují.

(4) Za vedlejší výdaje se považují
zejména náklady na balení, přepravu, pojištění a provize.

(5) Základ daně se sníží o slevu z
ceny, pokud je poskytnuta k datu uskutečnění zdanitelného plnění. Do základu
daně se nezahrnuje rozdíl ze zaokrouhlení částky daně za zdanitelné plnění na
desetihaléře nebo na padesátihaléře.

(6) Základem daně je cena zjištěná
podle zvláštního právního předpisu,25) která je považována za cenu
včetně daně, pokud jde

a)

o přijetí úplaty za zdanitelné plnění, která není vyjádřena v
penězích,

b)

o použití hmotného majetku nebo poskytnutí služby pro účely nesouvisející
s uskutečňováním ekonomických činností plátce podle § 13 odst. 4 písm. a) a §
14 odst. 3 písm. a),

c)

o použití majetku vytvořeného vlastní činností pro účely, kdy nemá plátce
nárok na odpočet daně podle § 13 odst. 4 písm. b) a § 14 odst. 3 písm.
b),

d)

o použití motorového vozidla, u kterého byl uplatněn nárok na odpočet daně
pro přestavbu podle § 13 odst. 4 písm. g), jehož výsledkem je osobní
automobil, u něhož není nárok na odpočet daně podle § 75 odst. 2 po
přestavbě,

e)

o vydání vypořádacího podílu nebo podílu na likvidačním zůstatku podle §
13 odst. 4 písm. c) a § 14 odst. 3 písm. c),

f)

o pořízení obchodního majetku při jeho přemístění z jiného členského státu
podle § 16 odst. 5, nebo o přemístění obchodního majetku plátcem do jiného
členského státu podle § 13 odst. 6 nebo

g)

o bezúplatné přenechání majetku a vydání podílu na majetku podle § 13
odst. 4 písm. d) a e) a § 14 odst. 3 písm. d) a e).

(7) Pokud se za uskutečněná plnění
stanoví celková cena nebo hodnota, která zahrnuje dodání zboží, převod
nemovitosti nebo poskytnutí služby s různými sazbami daně, popřípadě osvobozená
od daně, základ daně se pro jednotlivá zdanitelná plnění stanoví v poměrné výši
odpovídající poměru cen zjištěných podle zvláštního právního
předpisu25) jednotlivých plnění k celkovému součtu těchto zjištěných
cen. Tato celková cena nebo hodnota se považuje za částku obsahující
daň.

(8) Pokud je při
oceňování majetku vyžadován posudek více znalců, použije se pro zjištění poměru
cen cena z posudku, v němž je cena nejvyšší, která se považuje za cenu
obsahující daň.

(9)
Základem daně při dodání platných mincí, které jsou pro sběratelské účely
prodávány za cenu vyšší, než je jejich nominální hodnota, nebo za cenu vyšší,
než je přepočet jejich nominální hodnoty na českou měnu, je rozdíl mezi cenou,
za kterou jsou prodávány, a jejich nominální hodnotou. Tento rozdíl se považuje
za částku obsahující daň. Pokud jsou prodávány za cenu nižší, než je jejich
nominální hodnota, nebo za cenu nižší, než je přepočet jejich nominální hodnoty
na českou měnu, základem daně je nula.

(10) U zdanitelného plnění podle §
13 odst. 4 písm. i) je základem daně peněžní částka, za kterou plátce vratný
obal stejného druhu dodává v tuzemsku společně se zbožím. Tato peněžní částka se
považuje za částku obsahující daň. Základem daně je tato peněžní částka i v
případě, že vratný obal je dodán plátcem spolu se zbožím bezúplatně, pokud zákon
dále nestanoví jinak. Jestliže plátce dodává v tuzemsku vratné obaly stejného
druhu spolu se zbožím všem svým odběratelům bezúplatně, je základem daně peněžní
částka, za kterou je obal stejného druhu plátcem pořízen, snížená o daň. V
případě, že peněžní částka není známa, je základem daně cena vratného obalu
stejného druhu zjištěná podle zvláštního předpisu26) o oceňování
majetku. Celkový základ daně u vratných obalů stejného druhu, z kterého se
zjistí daň, se vypočte jako rozdíl mezi celkovým počtem vratných obalů stejného
druhu dodaných plátcem všem svým odběratelům během příslušného účetního období
nebo příslušného kalendářního roku u plátce, který nevede účetnictví, a celkovým
počtem vratných obalů stejného druhu, které byly tomuto plátci vráceny během
příslušného účetního období10b) nebo během příslušného kalendářního
roku u plátce, který nevede účetnictví, přičemž tento rozdíl je vynásoben
částkou platnou pro vratný obal stejného druhu dodávaný v tuzemsku společně se
zbožím, zjištěnou podle tohoto ustanovení. V případě, že celkový počet vratných
obalů stejného druhu dodaných plátcem všem svým odběratelům během příslušného
účetního období nebo příslušného kalendářního roku u plátce, který nevede
účetnictví, je nižší než celkový počet vratných obalů stejného druhu, které byly
tomuto plátci vráceny během příslušného účetního období10b) nebo
během příslušného kalendářního roku u plátce, který nevede účetnictví, jsou
základ daně a příslušná daň uváděné na daňovém dokladu vystaveném podle § 29
odst. 1 se záporným znaménkem. Stejným způsobem se záporný základ daně a daň
zohlední i v daňovém přiznání podle § 101.

§ 37

Výpočet daně u dodání zboží, převodu nemovitosti
a poskytnutí služby
(1) Daň se vypočte ze základu daně
bez daně stanoveného podle § 36 jako součin částky za zdanitelné plnění bez daně
a koeficientu, který se vypočítá jako podíl, v jehož čitateli je číslo 19 v
případě základní sazby daně nebo číslo 5 v případě snížené sazby daně a ve
jmenovateli číslo 100, vypočtený koeficient se zaokrouhlí na čtyři desetinná
čísla, vypočtená daň se zaokrouhlí na desetihaléře, popřípadě na padesátihaléře
nebo se uvede v haléřích. Cena včetně daně se pro účely tohoto zákona dopočte
jako součet základu daně a vypočtené daně po případném zaokrouhlení.

(2) Daň může plátce rovněž vypočítat
z částky za zdanitelné plnění včetně daně nebo ceny zjištěné podle § 36 odst. 6
v úrovni včetně daně a koeficientu, který se vypočítá jako podíl, v jehož
čitateli je číslo 19 v případě základní sazby daně nebo číslo 5 v případě
snížené sazby daně a ve jmenovateli součet údaje v čitateli a čísla 100,
vypočtený koeficient se zaokrouhlí na čtyři desetinná místa, vypočtená daň se
zaokrouhlí na desetihaléře, popřípadě na padesátihaléře nebo se uvede v
haléřích. Cena bez daně se pro účely tohoto zákona dopočte jako rozdíl částky za
zdanitelné plnění obsahující daň a vypočtené daně po případném
zaokrouhlení.

(3) V
případě, kdy vznikla povinnost přiznat daň z platby přijaté před uskutečněním
zdanitelného plnění, vypočte se daň za uskutečněné zdanitelné plnění pouze z
rozdílu mezi základem daně podle § 36 odst. 1 a základem daně nebo úhrnem
základů daně podle § 36 odst. 2 zvýšený případně o opravu podle § 42 odst. 1
písm. d)..

§ 38

Základ daně a výpočet daně při dovozu zboží
(1) Základem daně při dovozu zboží
podle § 20 je součet

a)

základu pro vyměření cla, včetně cla, dávek a poplatků splatných z důvodu
dovozu zboží, pokud již nejsou zahrnuty do základu pro vyměření cla,

b)

vedlejších výdajů vzniklých do prvního místa určení, v tuzemsku, popřípadě
do dalšího místa určení na území Evropského společenství, pokud je toto místo
při uskutečnění zdanitelného plnění známo, pokud nejsou zahrnuty do základu
daně podle písmena a),

c)

příslušné spotřební daně, pokud není stanoveno v § 41
jinak.

(2)
Prvním místem určení se rozumí místo uvedené v přepravním dokladu, na jehož
základě je zboží dováženo do dovážejícího členského státu. Pokud není první
místo určení uvedeno na přepravním dokladu, považuje se za první místo určení
místo prvního přeložení dováženého zboží v dovážejícím členském
státě.

(3) Základem daně
při vrácení nebo propuštění zboží, které bylo

a)

plátcem dovezeno a umístěno do svobodného celního skladu nebo svobodného
celního pásma a bylo propuštěno do volného oběhu, pokud nedochází ke změně
vlastnického vztahu, bez ohledu na skutečnost, zda zboží prošlo nebo neprošlo
zpracovatelskými operacemi a plátce navrhuje jeho propuštění do tuzemska, je
základ daně podle odstavce 1,

b)

plátcem dovezeno a umístěno do svobodného celního skladu nebo svobodného
celního pásma a bylo propuštěno do volného oběhu, pokud došlo ke změně
vlastnického vztahu a nový vlastník navrhuje jeho propuštění, je součet
pořizovací ceny nebo ceny zjištěné podle zvláštního právního
předpisu25) a popřípadě spotřební daně; pokud zboží prošlo
zpracovatelskými operacemi, vstupuje do základu daně ještě výše nákladů na
provedené zpracovatelské operace,

c)

plátcem umístěno do svobodného celního skladu nebo svobodného celního
pásma, pokud nedochází ke změně vlastnického vztahu, je součet ceny zjištěné
podle zvláštního právního předpisu25) ke dni umístění zboží do
svobodného celního skladu nebo svobodného celního pásma a popřípadě spotřební
daně, pokud dochází ke změně vlastnického vztahu, je součet pořizovací ceny
nebo ceny zjištěné podle zvláštního právního předpisu25) a
popřípadě spotřební daně,

d)

plátcem umístěno do svobodného celního skladu nebo svobodného celního
pásma, pokud došlo ke změně vlastnického vztahu a prošlo zpracovatelskými
operacemi, je součet pořizovací ceny nebo ceny zjištěné podle zvláštního
právního předpisu25) a popřípadě spotřební daně a výše nákladů na
provedené zpracovatelské operace,

e)

osobou, která není plátcem, umístěno do svobodného celního skladu nebo
svobodného celního pásma, prošlo zpracovatelskými operacemi a má být původním
nebo novým vlastníkem propuštěno zpět do tuzemska, je výše nákladů na
provedené zpracovatelské operace.

(4) U propuštění zboží do režimu
volného oběhu nebo vrácení zboží se daň vypočítá jako součin příslušného základu
daně a koeficientu, který se vypočítá jako podíl, v jehož čitateli je číslo 19 v
případě základní sazby daně nebo číslo 5 v případě snížené sazby daně a ve
jmenovateli číslo 100. Vypočtená daň se zaokrouhlí na desítky haléřů. U zboží
propuštěného do volného oběhu z režimu pasivního zušlechťovacího styku se základ
daně vypočte způsobem shodným s výpočtem základu pro vyměření cla.

(5) Při ukončení režimu dočasného
použití propuštěním zboží do režimu volného oběhu se daň vypočte způsobem
shodným s výpočtem daně při propuštění zboží do režimu volného
oběhu.

§ 39

Základ daně a výpočet daně při poskytnutí služby osobou
registrovanou k dani v jiném členském státě
a zahraniční osobou
(1) Základ daně při poskytnutí
služby podle § 15 osobou registrovanou k dani v jiném členském státě a
zahraniční osobou se stanoví obdobně podle § 36.

(2) Plátce je povinen si sám daň
vypočítat podle § 37 odstavce 1.

§ 40

Základ daně a výpočet daně při pořízení zboží
z jiného členského státu
(1) Základ daně při pořízení zboží z
jiného členského státu se stanoví obdobně podle § 36.

(2) Pokud je pořizovateli vrácena
spotřební daň zaplacená v členském státě, ze kterého bylo zboží odesláno nebo
přepraveno, dodatečně po pořízení zboží z tohoto členského státu, provede se
oprava základu daně podle § 42.

(3) Plátce je povinen si sám daň
vypočítat podle § 37 odstavce 1.

§ 41

Základ daně a výpočet daně u zboží, které je v režimu
podmíněného osvobození od spotřební daně
(1) Základ daně při dovozu zboží,
které je propuštěno do celního režimu volný oběh s následným umístěním do režimu
podmíněného osvobození od spotřební daně podle zvláštního právního
předpisu,24) se stanoví podle § 38 bez zahrnutí spotřební
daně.

(2) U zboží, které
je při pořízení z jiného členského státu v tuzemsku umístěno do režimu
podmíněného osvobození od spotřební daně, se základ daně stanoví obdobně podle §
36 bez zahrnutí spotřební daně.

(3) U zboží, které je vyrobeno v
tuzemsku v režimu podmíněného osvobození od spotřební daně a v tomto režimu je
dodáno, se základ daně stanoví podle § 36 bez zahrnutí spotřební
daně.

(4) U zboží, které
se nachází v režimu podmíněného osvobození od spotřební daně, a plátce
uskutečňuje jeho dodání podle § 13 při uvedení zboží do volného daňového oběhu,
se základ daně stanoví podle § 36.

§ 42

Oprava základu daně a výše daně u zdanitelných
plnění
(1)
Plátce může opravit výši daně

a)

při zrušení nebo vrácení celého nebo části zdanitelného plnění,

b)

při snížení základu daně na základě sjednaných podmínek u zdanitelného
plnění, ke kterému dojde po datu uskutečnění zdanitelného plnění,

c)

při vrácení spotřební daně podle § 40 odst. 2,

d)

při použití platby, ze které vznikla plátci povinnost přiznat daň, na
úhradu jiného zdanitelného plnění nebo plnění osvobozeného od daně nebo
plnění, které není předmětem daně.

(2) Plátce je povinen opravit výši
daně při zvýšení základu daně, ke kterému dojde po datu uskutečnění zdanitelného
plnění.

(3) Plátce je
povinen opravit výši daně, pokud dojde k vrácení platby, u níž ke dni jejího
přijetí vznikla povinnost přiznat daň a jestliže se zdanitelné plnění
neuskutečnilo.

(4)
Oprava základu daně a výše daně je samostatným zdanitelným plněním, které se
považuje za uskutečněné

a)

ve zdaňovacím období, ve kterém byl daňový dobropis doručen plátci, pro
kterého se uskutečnilo zdanitelné plnění, pokud jde o opravu výše daně podle
odstavce 1 písm. a), b) a c), nebo

b)

ve zdaňovacím období, ve kterém byla oprava výše daně provedena, pokud jde
o opravu výše daně podle odstavce 1 písm. d) 2 nebo 3.

(5) U opravy základu daně a výše
daně se uplatní sazba daně platná ke dni uskutečnění původního zdanitelného
plnění. Pro přepočet cizí měny na české koruny se v tomto případě použije kurz
devizového trhu vyhlášený Českou národní bankou a platný pro osobu provádějící
přepočet ke dni uskutečnění původního plnění. Pokud plátce vystavil doklad s
jinou než platnou sazbou daně, musí nejprve provést samostatně opravu sazby daně
podle § 49. Při opravě základu daně a výše daně v případě zdanitelných plnění
uskutečněných pro jiného plátce vystaví plátce daňové doklady s náležitostmi
podle § 43.

(6) Opravu
základu daně a výše daně v případě zdanitelných plnění uskutečněných pro osobu,
která není plátcem, provede plátce ve zdaňovacím období, ve kterém byla oprava
základu daně provedena, vystavením dokladu o opravě základu a výše daně. Údaje o
výši daně se uvádějí v české měně a doklad musí obsahovat

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
zdanitelné plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje zdanitelné
plnění,

c)

důvod opravy,

d)

evidenční číslo daňového dokladu,

e)

rozsah a předmět zdanitelného plnění,

f)

datum vystavení daňového dokladu,

g)

rozdíl mezi opraveným a původním základem daně za zdanitelné plnění, v
případě opravy výše daně podle odstavce 3 výši přijaté platby,

h)

základní nebo sníženou sazbu daně,

i)

rozdíl ve výši daně odpovídající rozdílu mezi opraveným a původním
základem daně za zdanitelné plnění, v případě opravy výše daně podle odstavce
3 výši daně odpovídající výši přijaté platby uvedenou v korunách a haléřích,
popřípadě zaokrouhlenou na desítky haléřů nebo na
padesátihaléře.

(7) V případě opravy základu daně a
výše daně u předplacených telekomunikačních služeb provede opravu podle odstavce
1 písm. d) plátce vystavením dokladu o opravě základu a výše daně s náležitostmi
podle odstavce 6 písm. a), b), c), d), f) a h), který dále musí obsahovat
předmět plnění, na které byla platba původně přijata, celkovou výši plateb
použitých na úhradu jiného zdanitelného plnění nebo plnění osvobozeného od daně
nebo plnění, které není předmětem daně, a tomu odpovídající výši daně. Tyto
údaje se uvádějí na doklad za všechny opravy v průběhu zdaňovacího období jednou
částkou. Tento doklad se nedoručuje. Plátce je povinen jako součást evidence pro
daňové účely evidovat soupisy dokladů vystavených podle tohoto odstavce. Pokud
se v okamžiku opravy jiné zdanitelné plnění neuskutečnilo, považuje se částka
odpovídající provedené opravě podle odstavce 1 písm. d) za platbu přijatou na
toto jiné zdanitelné plnění před jeho uskutečněním.

(8) Opravu základu a výše daně nelze
provést po uplynutí 3 let od konce zdaňovacího období, ve kterém se uskutečnilo
původní zdanitelné plnění.

(9) Opravu základu a výše daně může
provést plátce nebo jeho právní nástupce, který uskutečnil původní zdanitelné
plnění.

§ 43

Daňový dobropis a vrubopis při opravě základu daně
a výše daně u zdanitelných plnění
(1) Pokud dojde k opravě základu
daně a výše daně podle § 42, plátce, který uskutečnil původní zdanitelné plnění,
je povinen vyhotovit pro plátce, pro kterého uskutečnil zdanitelné plnění,
daňový dobropis nebo daňový vrubopis, a to ke dni, kdy byla provedena oprava
základu daně. Údaje o dani se v daňovém dobropise nebo v daňovém vrubopise
uvádějí v české měně.

(2) Daňovým dobropisem je daňový
doklad, kterým se opravuje výše daně při opravě podle § 42 odst. 1 a
3.

(3) Daňovým
vrubopisem je daňový doklad, kterým se opravuje výše daně při opravě podle § 42
odst. 2.

(4) Daňový
dobropis nebo daňový vrubopis musí obsahovat

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání, plátce, který uskutečňuje
zdanitelné plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje zdanitelné
plnění,

c)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, pro něhož se
uskutečňuje zdanitelné plnění,

d)

daňové identifikační číslo plátce, pro něhož se uskutečňuje zdanitelné
plnění,

e)

evidenční číslo daňového dokladu,

f)

rozsah a předmět zdanitelného plnění,

g)

datum vystavení daňového dokladu,

h)

základní nebo sníženou sazbu daně, a dále

1.

jde-li o daňový dobropis, evidenční číslo původního daňového dokladu,
rozdíl mezi opraveným a původním základem daně za zdanitelné plnění, v
případě opravy výše daně podle odstavce 3 výši přijaté platby, a tomu
odpovídající daň zaokrouhlenou na desítky haléřů nebo na padesátihaléře,
popřípadě uvedenou i v haléřích,

2.

jde-li o daňový vrubopis, evidenční číslo původního daňového dokladu,
rozdíl mezi opraveným a původním základem daně za zdanitelné plnění a tomu
odpovídající daň zaokrouhlenou na desítky haléřů nebo na padesátihaléře,
popřípadě uvedenou i v haléřích.

(5) Pokud se oprava základu a výše
daně týká více zdanitelných plnění, ke kterým byly vystaveny samostatné daňové
doklady podle § 28, mohou být údaje, které jsou společné pro všechny opravy na
daňovém dobropisu nebo daňovém vrubopisu, uvedeny pouze jednou. Ve vazbě na
původní daňové doklady však musí být na daňovém dobropisu nebo daňovém vrubopisu
vždy uvedena čísla původních daňových dokladů, rozdíly mezi opraveným a původním
základem daně a tomu odpovídající částky daně.

(6) Pokud byl za uskutečněné
zdanitelné plnění vystaven jiný daňový doklad než běžný daňový doklad, při
opravě základu a výše daně vystaví plátce doklad odpovídající účelem a obsahem
daňovému dobropisu nebo daňovému vrubopisu s náležitostmi odpovídajícími původně
vystavenému daňovému dokladu.

§ 44

Oprava výše daně při dovozu zboží
(1) Pokud plátce zjistí po vyměření
daně, že uplatnil nárok na odpočet daně ve výši daně vyměřené celním orgánem,
přičemž došlo k nesprávnému uplatnění § 38, je povinen tuto skutečnost oznámit
celnímu orgánu, který daň původně vyměřil. Pokud dojde k dodatečnému vyměření
daně celním orgánem, má plátce nárok na odpočet daně za podmínek podle § 72 až
75.

(2) Pokud plátce
uplatní nárok u celního orgánu, který rozhodne o vrácení daně z důvodu
uplatněného pro její vrácení, a plátce již uplatnil nárok na odpočet daně v
původní výši vyměřené a vybrané daně, daň celní orgán vrátí. Plátce je povinen
snížit dříve uplatněný nárok na odpočet daně o částku vrácené daně, a to v
daňovém přiznání za zdaňovací období, ve kterém byla daň vrácena.

§ 45

Oprava základu a výše daně při poskytnutí služby osobou
registrovanou k dani v jiném členském státě
a zahraniční osobou
(1) Oprava základu a výše daně se
při poskytnutí služby podle § 15 osobou registrovanou k dani v jiném členském
státě nebo zahraniční osobou provádí podle § 42.

(2) Opravu provádí plátce na základě
dokladu, ve kterém je odkazováno na původní daňový doklad, který vystavila
osoba, která poskytla službu.

§ 46

Oprava základu a výše daně při pořízení zboží
z jiného členského státu
(1) Oprava základu a výše daně se
při pořízení zboží z jiného členského státu provádí podle § 42.

(2) Opravu provádí pořizovatel na
základě dokladu, ve kterém je odkazováno na původní doklad, na základě kterého
bylo zboží pořízeno z jiného členského státu.

(3) Doklad musí obsahovat

a)

daňové identifikační číslo osoby registrované k dani v jiném členském
státě, která dodává zboží,

b)

daňové identifikační číslo pořizovatele,

c)

údaje nezbytné k provedení opravy základu daně.

§ 46a

Oprava základu a výše daně při dodání zboží do jiného
členského státu
(1) Oprava základu a výše daně se
při dodání zboží do jiného členského státu, na které se nevztahuje osvobození od
daně, provádí podle § 42. Obdobně se postupuje také v případě opravy základu
daně při dodání zboží do jiného členského státu, na které se vztahuje osvobození
od daně.

(2) Opravu
provádí dodavatel na základě dokladu, ve kterém je odkazováno na původní doklad,
na základě kterého bylo zboží dodáno do jiného členského státu.

(3) Doklad musí obsahovat

a)

daňové identifikační číslo plátce, který dodává zboží,

b)

daňové identifikační číslo pořizovatele,

c)

údaje nezbytné k provedení opravy základu daně.

Díl 7

Sazby daně a oprava sazby daně

§ 47

Sazby daně u zdanitelného plnění
(1) U zdanitelného plnění se
uplatňuje

a)

základní sazba daně ve výši 19 %, nebo

b)

snížená sazba daně ve výši 5 %.

(2) U zboží se uplatňuje základní
sazba. U zboží uvedeného v příloze č. 1, tepla a chladu se uplatňuje snížená
sazba.

(3) U služeb se
uplatňuje základní sazba. U služeb uvedených v příloze č. 2 se uplatňuje snížená
sazba.

(4) U převodu
nemovitosti se uplatňuje základní sazba, pokud zákon nestanoví
jinak.

(5) U dodání
stavby včetně nedokončené stavby, stavebních a montážních prácí spojených s
jejich výstavbou, rekonstrukcí, modernizací a opravami včetně konstrukcí,
materiálů, strojů a zařízení, které se do stavby jako jejich součást montážními
a stavebními pracemi zabudují nebo zamontují, se uplatní základní sazba daně,
pokud zákon nestanoví jinak.

(6) U dovozu uměleckých děl,
sběratelských předmětů a starožitností uvedených v příloze č. 4 se uplatňuje
snížená sazba.

(7) U
dovozu zboží, u kterého se uplatňuje jednotná celní sazba a které zařazením
patří do různých podpoložek Harmonizovaného systému, se uplatňuje základní
sazba, pokud alespoň jeden druh zboží podléhá této sazbě daně.

(8) U základu daně podle § 36 odst.
10 vztahujícímu se k vratným obalům se použije sazba daně platná pro tento
zálohovaný obal.

§ 48

Sazby daně u bytové výstavby
(1) U převodu bytového domu,
rodinného domu a bytu, včetně nedokončeného bytového domu, rodinného domu a
bytu, se uplatní snížená sazba daně, pokud zákon nestanoví jinak.

(2) U dodání bytového domu,
rodinného domu a bytu, a to i nedokončených, včetně stavebních a montážních
prácí spojených s jejich výstavbou, rekonstrukcí, modernizací a opravami včetně
konstrukcí, materiálů, strojů a zařízení, které se do nich jako jejich součást
montážními a stavebními pracemi zabudují nebo zamontují, se uplatní snížená
sazba daně. Snížená sazba daně se neuplatní u stavebních a montážních prací
spojených s rekonstrukcí, modernizací a opravami výhradně nebytových prostor
bytových domů a rodinných domů.

(3) Bytovým domem je stavba pro
bydlení, v níž z úhrnu podlahových ploch všech jejich místností a prostorů
připadá víc než polovina na byty. Rodinný dům je stavba pro bydlení, v níž je
více než polovina podlahové plochy místností a prostorů určena pro bydlení.
Rodinný dům může mít nejvýše tři samostatné byty, nejvýše dvě nadzemní podlaží a
jedno podzemní podlaží a podkroví. Bytem je místnost nebo soubor místností,
které jsou podle rozhodnutí stavebního úřadu určeny k bydlení, včetně podílu na
společných částech domu podle zvláštního právního
předpisu.27)

§ 49

Oprava sazby daně a výše daně u plnění
(1) Plátce je povinen provést opravu
sazby daně a výše daně, pokud po vyměření daně z daňového přiznání zjistí, že
uskutečnil plnění nebo přijal platbu, přičemž u tohoto plnění uplatnil jinou než
platnou sníženou nebo základní sazbu daně, nebo osvobození od daně, a snížil tím
svou daňovou povinnost. Opravu sazby daně provede plátce v dodatečném daňovém
přiznání podle § 103.

(2) Pokud plátce zjistí po vyměření
daně z daňového přiznání, že uskutečnil plnění nebo přijal platbu, přičemž u
tohoto plnění v tomto daňovém přiznání uplatnil jinou než platnou sníženou nebo
základní sazbu daně, nebo osvobození od daně, a zvýšil tím daňovou povinnost,
nelze opravu sazby daně a výše daně provést.

(3) Pro opravu sazby daně a výše
daně v důsledku uplatnění jiné než platné snížené nebo základní sazby daně nebo
osvobození od daně při poskytnutí služby osobou registrovanou k dani v jiném
členském státě nebo zahraniční osobou nebo při pořízení zboží z jiného členského
státu platí obdobně odstavce 1 a 2.

(4) Pokud plátce zjistí po vyměření
daně při dovozu zboží, že uplatnil nárok na odpočet daně ve výši daně vyměřené
celním orgánem, přičemž došlo k nesprávnému uplatnění sazby daně, je povinen
tuto skutečnost oznámit celnímu orgánu, který daň původně vyměřil. Pokud dojde k
dodatečnému vyměření daně celním orgánem, má plátce nárok na odpočet daně za
podmínek podle § 72 až 75. Pokud dojde k vrácení daně, je plátce povinen snížit
dříve uplatněný nárok na odpočet daně o částku vrácené daně, a to v daňovém
přiznání za zdaňovací období, ve kterém byla daň vrácena.

§ 50

Opravný daňový doklad
(1) Plátce může vystavit opravný
daňový doklad při opravě sazby daně podle § 49 a dále v případě, že opravu sazby
daně provede správce daně na základě vlastního zjištění a dodatečně vyměří daň
za plnění, na které plátce vystavil daňový doklad, přičemž u tohoto plnění
plátce uplatnil jinou než platnou sníženou nebo základní sazbu daně, osvobození
od daně bez nároku na odpočet daně, popřípadě osvobození od daně s nárokem na
odpočet daně, a snížil tím svou daňovou povinnost.

(2) Opravný daňový doklad lze
vystavit nejdříve dnem provedení opravy a nejpozději do 3 let od konce
zdaňovacího období, ve kterém se uskutečnilo původní plnění.

(3) Opravný daňový doklad musí
obsahovat

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje plnění,

c)

obchodní firmu, popřípadě jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke
jménu a příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, pro něhož se
uskutečňuje plnění,

d)

daňové identifikační číslo plátce, pro něhož se uskutečňuje
plnění,

e)

evidenční číslo daňového dokladu,

f)

rozsah a předmět plnění,

g)

datum vystavení dokladu,

h)

evidenční číslo původně vystaveného daňového dokladu, na kterém plátce
použil jinou než platnou sníženou nebo základní sazbu daně, popřípadě
neoprávněně uplatnil osvobození od daně,

i)

základ daně z původně vystaveného daňového dokladu se záporným znaménkem,
původně použitou sazbu daně a výši daně se záporným znaménkem,

j)

základ daně z původně vystaveného daňového dokladu, správnou sazbu daně a
výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na desítky
haléřů nebo na padesátihaléře.

(4) Pokud se oprava sazby daně týká
více plnění, ke kterým byly vystaveny samostatné daňové doklady podle § 26,
mohou být údaje, které jsou společné pro všechny opravy na opravném daňovém
dokladu, uvedeny pouze jednou. Ve vazbě na původní daňové doklady však musí být
na opravném daňovém dokladu vždy uvedena čísla původních daňových
dokladů.

(5) Pokud byl
za uskutečněné plnění vystaven jiný daňový doklad než běžný daňový doklad, při
opravě sazby daně a výše daně u plnění vystaví plátce doklad odpovídající účelem
a obsahem opravnému daňovému dokladu s náležitostmi odpovídajícími původně
vystavenému daňovému dokladu.

Díl 8

Osvobození od daně bez nároku na odpočet daně

§ 51

Plnění osvobozená od daně bez nároku na odpočet
daně
(1) Při
splnění podmínek stanovených v § 52 až 62 jsou od daně bez nároku na odpočet
daně osvobozena tato plnění:

a)

poštovní služby (§ 52),

b)

rozhlasové a televizní vysílání (§ 53),

c)

finanční činnosti (§ 54),

d)

pojišťovací činnosti (§ 55),

e)

převod a nájem pozemků, staveb, bytů a nebytových prostor, nájem dalších
zařízení (§ 56),

f)

výchova a vzdělávání (§ 57),

g)

zdravotnické služby a zboží (§ 58),

h)

sociální pomoc (§ 59),

i)

zrušeno

j)

provozování loterií a jiných podobných her (§ 60),

k)

ostatní plnění osvobozená od daně bez nároku na odpočet daně (§
61),

l)

dodání zboží, které bylo použito pro plnění osvobozená od daně bez nároku
na odpočet daně, a zboží, u něhož nemá plátce nárok na odpočet daně (§
62).

(2) U
plnění, která jsou osvobozena od daně bez nároku na odpočet daně, vzniká
povinnost přiznat uskutečnění tohoto plnění ke dni jeho uskutečnění nebo ke dni
přijetí platby, a to k tomu dni, který nastane dříve. Plnění osvobozená od daně
bez nároku na odpočet daně je plátce povinen uvést do daňového přiznání za
zdaňovací období, ve kterém vznikla povinnost přiznat toto plnění.

(3) Od daně bez nároku na odpočet
daně jsou osvobozena plnění uvedená v odstavci 1 písm. a) až l), pokud jsou
přeúčtována plátcem jiné osobě a přeúčtovaná částka nepřevyšuje částku, za
kterou plátce tato plnění pořídil.

§ 52

Poštovní služby
(1) Poštovními službami se pro účely
tohoto zákona rozumí

a)

dodání poštovní zásilky,28)

b)

poštovní poukazy.28)

(2) Poštovní služby uvedené v
odstavci 1 jsou osvobozeny od daně, pokud jsou provozovány držitelem poštovní
licence nebo zvláštní poštovní licence podle zvláštního právního
předpisu.28)

(3) Od daně je osvobozeno dodání
poštovních známek platných pro použití v rámci poštovních služeb v tuzemsku a
dalších obdobných cenin za částku nepřevyšující nominální hodnotu nebo částku
podle poštovních ceníků.

§ 53

Rozhlasové a televizní vysílání
Rozhlasovým nebo televizním
vysíláním se pro účely osvobození od daně rozumí rozhlasové nebo televizní
vysílání prováděné provozovateli vysílání ze zákona,29) s výjimkou
vysílání reklam,30) teleshoppingu31) nebo
sponzorování.32)

§ 54

Finanční činnosti
(1) Finančními činnostmi se pro
účely tohoto zákona rozumí

a)

převod cenných papírů,

b)

přijímání vkladů od veřejnosti,

c)

poskytování úvěrů a peněžních půjček,

d)

platební styk a zúčtování,

e)

vydávání platebních prostředků, zejména platebních karet nebo cestovních
šeků,

f)

poskytování bankovních záruk podle zvláštního právního
předpisu,33)

g)

otevření, potvrzení a avizování akreditivu podle zvláštního právního
předpisu,33)

h)

obstarávání inkasa podle zvláštního právního
předpisu,35)

i)

směnárenská činnost,

j)

operace týkající se peněz,

k)

dodání zlata České národní bance a přijímání vkladů Českou národní bankou
od bank nebo od státu,

l)

organizování regulovaného trhu s investičními
nástroji,36)

m)

přijímání nebo předávání pokynů týkajících se investičních nástrojů na
účet zákazníka,36)

n)

provádění pokynů týkajících se investičních nástrojů na cizí
účet,36)

o)

obchodování s investičními nástroji na vlastní účet pro
jiného,36)

p)

obhospodařování majetku zákazníka na základě smlouvy se zákazníkem, pokud
je součástí majetku investiční nástroj,36) s výjimkou správy nebo
úschovy v oblasti investičních nástrojů,

q)

upisování nebo umísťování emisí investičních
nástrojů,36)

r)

vedení evidence investičních nástrojů,36)

s)

vypořádání obchodů s investičními nástroji,36)

t)

obchodování s devizovými hodnotami na vlastní účet nebo na účet
zákazníka,

u)

úplatné postoupení pohledávky postoupené jiným subjektem; osvobozeno od
daně není poskytování služeb, jejichž předmětem je vymáhání dluhů a
faktoring,

v)

obhospodařování investičních fondů nebo podílových fondů podle zvláštního
právního předpisu,37)

w)

vybírání rozhlasových nebo televizních poplatků,38)

x)

výplata dávek důchodového pojištění (zabezpečení) nebo vybírání
opakujících se plateb obyvatelstva,

y)

sjednání nebo zprostředkování činností uvedených v písmenech a), b), c),
d), e), f), g), h), i), j), l), m), n), o), p), q), r), s), t) a
u).

(2)
Osvobození podle odstavce 1 písm. c) v případě operací souvisejících se správou
úvěru může uplatnit pouze osoba poskytující úvěr.

(3) Osvobození podle odstavce 1
písm. e) v případě operací souvisejících s vydáváním platebních karet, zejména
správy nebo blokace platební karty, může uplatnit pouze vydavatel tohoto
platebního prostředku.

§ 55

Pojišťovací činnosti
Pojišťovacími činnostmi se pro účely
tohoto zákona rozumí pojišťovací nebo zajišťovací činnosti včetně činností
souvisejících s pojišťovací nebo zajišťovací činností, zprostředkovatelská
činnost v pojišťovnictví a činnosti v oblasti likvidace pojistných událostí
vykonávané samostatnými likvidátory pojistných událostí a penzijní připojištění
včetně jeho zprostředkování.

§ 56

Převod a nájem pozemků, staveb, bytů a nebytových prostor,
nájem dalších zařízení
(1) Převod staveb, bytů a nebytových
prostor je osvobozen od daně po uplynutí tří let od nabytí nebo kolaudace. Za
nabytí se nepovažuje vymezení bytů a nebytových prostor jako jednotky podle
zvláštního právního předpisu27).

(2) Finanční pronájem staveb, bytů a
nebytových prostor je osvobozen od daně, s výjimkou uzavření smlouvy o finančním
pronájmu do tří let po nabytí nebo kolaudaci stavby nebo před nabytím či
kolaudací stavby.

(3)
Převod pozemků, včetně finančního pronájmu, je osvobozen od daně, s výjimkou
převodu stavebních pozemků. Stavebním pozemkem se pro účely tohoto zákona rozumí
nezastavěný pozemek, na kterém může být podle stavebního povolení39)
provedena stavba spojená se zemí pevným základem. Nezastavěným pozemkem se
rozumí pozemek, na kterém není stavba jako věc.40)

(4) Nájem pozemků, staveb, bytů a
nebytových prostor je osvobozen od daně. Osvobození se nevztahuje na krátkodobý
nájem stavby bytů a nebytových prostor, nájem prostor a míst k parkování
vozidel, nájem bezpečnostních schránek nebo trvale instalovaných zařízení a
strojů. Krátkodobým nájmem stavby, bytů a nebytových prostor se rozumí nájem,
popřípadě včetně vnitřního movitého vybavení či dodání elektřiny, tepla, chladu,
plynu nebo vody, nejdéle na 48 hodin nepřetržitě.

(5) Plátce se může rozhodnout, že u
nájmu pozemků, staveb, bytů a nebytových prostor jiným plátcům pro účely
uskutečňování jejich ekonomických činností se uplatňuje daň. Plátce je povinen
oznámit správci daně nejpozději do 30 dnů ode dne uzavření nájemní smlouvy
uplatňování daně u tohoto nájmu.

§ 57
(1)
Výchovou a vzděláváním se pro účely tohoto zákona rozumí

a)

výchovná a vzdělávací činnost poskytovaná v mateřských školách, základních
školách, středních školách, konzervatořích, vyšších odborných školách,
základních uměleckých školách a jazykových školách s právem státní jazykové
zkoušky, které jsou zapsány ve školském rejstříku42), dále výchovná
a vzdělávací činnost v rámci praktického vyučování nebo praktické přípravy
uskutečňované na pracovištích fyzických nebo právnických osob, které mají
oprávnění k činnosti související s daným oborem vzdělání a uzavřely se školou
smlouvu o obsahu a rozsahu praktického vyučování nebo odborné praxe a o
podmínkách pro jejich konání43),

b)

školské služby poskytované ve školských zařízeních, které jsou zapsány ve
školském rejstříku42) a které doplňují nebo podporují vzdělávání ve
školách podle písmene a) nebo s ním přímo souvisejí; dále zajištění ústavní
nebo ochranné výchovy anebo preventivně výchovné péče44),

c)

vzdělávací činnost poskytovaná na vysokých školách44a)

1.

v akreditovaných bakalářských, magisterských a doktorských studijních
programech,

2.

v programech celoživotního vzdělávání uskutečňovaných v rámci
akreditovaných bakalářských, magisterských a doktorských studijních
programů,

3.

v programech celoživotního vzdělávání uskutečňovaných podle zvláštních
právních předpisů44b),

4.

v programech celoživotního vzdělávání uskutečňovaných jako Univerzita
třetího věku,

d)

činnost prováděná za účelem rekvalifikace uchazečů o zaměstnání, zájemců o
zaměstnání a fyzických osob se zdravotním postižením zařazených na pracovní
rehabilitaci akreditovanými zařízeními44c), nebo zařízeními, která
provádějí tuto činnost podle zvláštních právních předpisů a mají uzavřenou
dohodu s úřadem práce,

e)

výchovná a vzdělávací činnost v rámci plnění povinné školní docházky žáků
ve školách zřízených na území České republiky a nezapsaných do školského
rejstříku, v níž ministr školství, mládeže a tělovýchovy povolil plnění
povinné školní docházky44d),

f)

jazykové vzdělání poskytované fyzickými a právnickými osobami působícími v
oblasti jazykového vzdělávání uznanými Ministerstvem školství, mládeže a
tělovýchovy44e) a dále jazykové vzdělání poskytované osobami
působícími v oblasti jazykového vzdělávání v přípravných kurzech pro vykonání
standardizovaných jazykových zkoušek uznaných Ministerstvem školství, mládeže
a tělovýchovy44f),

g)

výchovné, vzdělávací a volnočasové aktivity poskytované dětem a mládeži
příspěvkovými organizacemi a nestátními neziskovými organizacemi dětí a
mládeže.

(2)
Od daně je osvobozeno dodání zboží nebo poskytnutí služby uskutečňované v rámci
výchovy a vzdělávání osobou uvedenou v odstavci 1.

§ 58

Zdravotnické služby a zboží
(1) Zdravotnickými službami se pro
účely tohoto zákona rozumí služby zdravotní péče a související služby
poskytované oprávněnými subjekty45) pacientům a osobám, jímž je
taková péče určena, vymezené zákonem o veřejném zdravotním
pojištění46). Za zdravotnické služby se nepovažují zdanitelná plnění
uskutečňovaná očními optiky.

(2) Od daně je osvobozeno dodání
zboží, které je spotřebováno v rámci zdravotnických služeb podle odstavce 1. Od
daně je osvobozeno dodání lidské krve a jejích složek, lidských orgánů, tkání a
mateřského mléka. Od daně je osvobozeno též dodání stomatologických výrobků,
které jsou zdravotnickými prostředky podle zvláštních právních předpisů,
stomatologickými laboratořemi včetně oprav tohoto zboží. Od daně není osvobozen
výdej nebo prodej léčiv, potravin pro zvláštní výživu a zdravotnických
prostředků na lékařský předpis i bez lékařského předpisu. Od daně je také
osvobozeno poskytování dopravních služeb nemocným nebo zraněným osobám
oprávněnými osobami za použití prostředků pro dopravu k tomuto účelu zvlášť
konstruovaných nebo upravených.

(3) Od daně je osvobozeno zdravotní
pojištění podle zákona o veřejném zdravotním
pojištění46).

§ 59

Sociální pomoc
Službami sociální pomoci se pro
účely tohoto zákona rozumí sociální služby podle zvláštního právního
předpisu47) poskytované veřejnoprávními subjekty nebo jinými
právnickými osobami, které nebyly založeny nebo zřízeny za účelem
podnikání.

§ 60

Provozování loterií a jiných podobných her
Provozováním loterií a jiných
podobných her se pro účely tohoto zákona rozumí provozování loterií a jiných
podobných her,48) s výjimkou služeb souvisejících s jejich
provozováním zajišťovaných pro provozovatele jinými osobami.

§ 61

Ostatní plnění osvobozená od daně bez nároku
na odpočet daně
Od daně jsou dále osvobozena tato
plnění:

a)

poskytnutí služeb jako protihodnoty členského příspěvku pro vlastní členy
politických stran a hnutí, církví a náboženských společností, občanských
sdružení včetně odborových organizací, profesních komor nebo jiných
právnických osob, které nebyly založeny nebo zřízeny za účelem podnikání,
pokud toto osvobození od daně nenarušuje hospodářskou soutěž; od daně je
osvobozeno také dodání zboží těmito osobami v souvislosti s poskytnutými
službami,

b)

poskytnutí služeb a dodání zboží úzce souvisejícího s ochranou a výchovou
dětí a mládeže veřejnoprávními subjekty nebo právnickými osobami, které nebyly
založeny nebo zřízeny za účelem podnikání,

c)

poskytnutí pracovníků náboženskými nebo obdobnými organizacemi k činnostem
uvedeným v písmenu b) a v § 57 až 59, a to s přihlédnutím k duchovní
péči,

d)

poskytování služeb úzce souvisejících se sportem nebo tělesnou výchovou
právnickými osobami, které nebyly založeny nebo zřízeny za účelem podnikání,
osobám, které vykonávají sportovní nebo tělovýchovnou činnost,

e)

poskytnutí kulturních služeb a dodání zboží s nimi úzce souvisejícího
krajem, obcí, právnickou osobou zřízenou zákonem, právnickou osobou zřízenou
Ministerstvem kultury nebo právnickou osobou, která nebyla založena nebo
zřízena za účelem podnikání,

f)

poskytování služeb a dodání zboží osobami, jejichž činnosti jsou
osvobozeny od daně podle písmen b), c), d) a e) a podle § 57, 58 a 59 za
podmínky, že se jedná pouze o dodání zboží nebo poskytnutí služeb při
příležitostných akcích pořádaných výlučně za účelem získání finančních
prostředků k činnostem, pro které jsou tyto osoby založeny nebo zřízeny, pokud
toto osvobození od daně nenarušuje hospodářskou soutěž.

§ 62

Dodání zboží, které bylo použito pro plnění osvobozená
od daně bez nároku na odpočet daně, a zboží, u něhož
nemá plátce nárok na odpočet daně
(1) Plněním osvobozeným od daně je
dodání zboží, u kterého při pořízení, popřípadě při změně účelu použití, plátce
nemohl uplatnit nárok na odpočet daně, protože je používal k uskutečnění plnění
osvobozených od daně.

(2) Plněním osvobozeným od daně je
dodání osobního automobilu, při jehož pořízení neměl plátce nárok na odpočet
daně, a dodání zboží, při jehož pořízení neměl plátce nárok na odpočet daně
podle § 75 odst. 3.

Díl 9

Osvobození od daně s nárokem na odpočet daně

§ 63

Plnění osvobozená od daně s nárokem na odpočet
daně
(1) Od
daně s nárokem na odpočet daně jsou osvobozena dále uvedená osvobozená plnění za
podmínek stanovených v § 64 až 71:

a)

dodání zboží do jiného členského státu (§ 64),

b)

pořízení zboží z jiného členského státu (§ 65),

c)

vývoz zboží (§ 66),

d)

poskytnutí služby do třetí země (§ 67),

e)

osvobození ve zvláštních případech (§ 68),

f)

přeprava a služby přímo vázané na dovoz a vývoz zboží (§ 69),

g)

přeprava osob (§ 70),

h)

dovoz zboží (§ 71).

(2) U plnění, která jsou osvobozena
od daně s nárokem na odpočet daně, vzniká povinnost přiznat uskutečnění tohoto
plnění ke dni jeho uskutečnění nebo ke dni přijetí platby, a to k tomu dni,
který nastane dříve, pokud zákon nestanoví jinak. Plnění osvobozené od daně s
nárokem na odpočet daně je plátce povinen uvést do daňového přiznání za
zdaňovací období, ve kterém vznikla povinnost přiznat toto plnění.

§ 64

Osvobození při dodání zboží do jiného členského
státu
(1)
Dodání zboží do jiného členského státu plátcem osobě registrované k dani v jiném
členském státě, které je odesláno nebo přepraveno z tuzemska plátcem nebo
pořizovatelem nebo zmocněnou třetí osobou, je osvobozeno od daně s nárokem na
odpočet daně, s výjimkou dodání zboží osobě, pro kterou pořízení zboží v jiném
členském státě není předmětem daně.

(2) Dodání nového dopravního
prostředku do jiného členského státu plátcem osobě v jiném členském státě, který
je odeslán nebo přepraven z tuzemska plátcem nebo osobou, která nový dopravní
prostředek pořizuje, nebo zmocněnou třetí osobou, je osvobozeno od daně s
nárokem na odpočet daně.

(3) Dodání zboží, které je předmětem
spotřební daně, do jiného členského státu plátcem osobě povinné k dani, která
není registrovaná k dani v jiném členském státě, nebo právnické osobě, která
není registrovaná k dani v jiném členském státě, které je odesláno nebo
přepraveno z tuzemska plátcem nebo pořizovatelem nebo zmocněnou třetí osobou, je
osvobozeno od daně s nárokem na odpočet daně, pokud odeslání nebo přeprava zboží
je uskutečněna podle zvláštního právního předpisu,25) a povinnost
platit spotřební daň vzniká pořizovateli v členském státě ukončení odeslání nebo
přepravy zboží.

(4)
Přemístění obchodního majetku plátce z tuzemska do jiného členského státu pro
účely jeho podnikání podle § 13 odst. 6 je osvobozeno od daně s nárokem na
odpočet daně, pokud plátce prokáže, že zboží bylo přemístěno do jiného členského
státu a bylo předmětem daně při pořízení zboží v tomto členském
státě.

(5) Dodání zboží
do jiného členského státu lze prokázat písemným prohlášením pořizovatele nebo
zmocněné třetí osoby, že zboží bylo přepraveno do jiného členského státu, nebo
jinými důkazními prostředky.

§ 65

Osvobození při pořízení zboží z jiného členského
státu
(1)
Pořízení zboží z jiného členského státu je osvobozeno od daně, pokud dodání
takového zboží plátcem v tuzemsku je v každém případě osvobozeno od
daně.

(2) Pořízení zboží
z jiného členského státu je osvobozeno od daně, pokud dovoz takového zboží je
osvobozen od daně.

§ 66

Osvobození při vývozu zboží
(1) Vývozem zboží se rozumí výstup
zboží z území Evropského společenství nebo na území podle § 3 odst. 2, pokud
jsou součástí celního území Evropského společenství,14) a na
Normanské ostrovy a do San Marina.

(2) Vývoz zboží je osvobozen od
daně, pokud je odeslání nebo přeprava uskutečněna vývozcem nebo jím zmocněnou
osobou. Vývoz zboží je také osvobozen od daně, pokud je odeslání nebo přeprava
uskutečněna kupujícím nebo jím zmocněnou osobou, jestliže kupující nemá v
tuzemsku sídlo, místo podnikání nebo provozovnu, popřípadě místo pobytu nebo
místo, kde se obvykle zdržuje. Vývoz zboží není osvobozen od daně, pokud
kupující přepravuje pohonné hmoty a potraviny pro vlastní potřebu.

(3) Vývoz je uskutečněn, pokud je
zboží propuštěno do celního režimu vývoz nebo pasivní zušlechťovací
styk48a), zboží vystoupilo do třetí země a výstup zboží je potvrzen
na daňovém dokladu48b). Není-li výstup zboží celním orgánem potvrzen,
plátce prokazuje splnění podmínky výstupu zboží do třetí země jinými důkazními
prostředky.

(4) Umístění
zboží ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu se pro účely tohoto zákona
považuje za vývoz, který je uskutečněn tehdy, pokud zboží bylo umístěno ve
svobodném pásmu nebo svobodném skladu nacházejícím se v tuzemsku a umístění
zboží ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu bylo potvrzeno písemným
rozhodnutím celního úřadu.

(5) Osvobození od daně při vývozu
zboží je plátce oprávněn přiznat nejdříve ke dni výstupu vyváženého zboží z
území Evropského společenství do třetí země.

(6) Vývoz zboží je plátce povinen
uvést do daňového přiznání, a to nejdříve za zdaňovací období, ve kterém byl
oprávněn přiznat osvobození od daně. Plátce může uvést vývoz zboží do daňového
přiznání pouze, pokud může vývoz zboží prokázat.

(7) Plátce nemá nárok na vrácení
daně u zpět vyváženého zboží z režimu aktivního zušlechťovacího styku v systému
navracení.

§ 67

Osvobození při poskytnutí služby do třetí země
(1) Poskytnutí služby do třetí země
osobě, která nemá v tuzemsku sídlo, místo podnikání nebo provozovnu, s místem
plnění v tuzemsku, je osvobozeno od daně s nárokem na odpočet daně.

(2) Službou podle odstavce 1 jsou
práce na movitém majetku, který je pořízen nebo dovezen za účelem provedení
těchto prací v tuzemsku a následně je odeslán nebo přepraven do třetí země
osobou, která tyto služby poskytla, nebo osobou, pro kterou jsou tyto služby
poskytnuty, nebo zmocněnou třetí osobou.

§ 68

Osvobození ve zvláštních případech
(1) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozeno dodání paliva a potravin lodím

a)

používaným k plavbě po volném moři a přepravujícím cestující za úplatu
nebo používaným k obchodní, průmyslové nebo rybářské činnosti,

b)

používaným k poskytnutí záchrany a pomoci na moři nebo k pobřežnímu
rybolovu, s výjimkou zásobování lodí používaných k pobřežnímu rybolovu
potravinami,

c)

válečným, pokud opouštějí tuzemsko a směřují do zahraničních přístavů a
kotvišť.

(2)
Od daně s nárokem na odpočet daně je osvobozeno

a)

dodání, úprava, oprava, údržba nebo nájem námořních lodí uvedených v
odstavci 1 písm. a) a b),

b)

dodání, nájem, oprava nebo údržba zařízení včetně rybářského vybavení,
které je na těchto lodích instalováno nebo používáno.

(3) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozeno

a)

dodání, úprava, oprava, údržba nebo nájem letadel, které jsou užívány
leteckými společnostmi provozujícími zejména přepravu osob a zboží mezi
jednotlivými členskými státy a dále mezi členskými státy a třetími
zeměmi,

b)

dodání, nájem, oprava nebo údržba zařízení, které je na těchto letadlech
instalováno nebo používáno.

(4) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozeno dodání paliva a potravin letadlům uvedeným v odstavci
3.

(5) Od daně s nárokem
na odpočet daně je osvobozeno poskytnutí služby, s výjimkou služeb uvedených v
odstavci 2, které přímo souvisejí s námořními loděmi uvedenými v odstavci 2 nebo
přímo souvisejí s přepravovaným nákladem.

(6) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozeno poskytnutí služby, s výjimkou služeb uvedených v odstavci 3,
které přímo souvisejí s letadly uvedenými v odstavci 3 nebo přímo souvisejí s
přepravovaným nákladem.

(7) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozeno dodání zboží nebo poskytnutí služby diplomatické misi,
konzulárnímu úřadu, zvláštní misi, zastupitelství mezinárodní organizace nebo
orgánu Evropských společenství se sídlem v jiném členském státě, pokud plátce
uskutečňující toto dodání nebo poskytnutí služby prokáže nárok na osvobození
tohoto dodání nebo poskytnutí služby osvědčením o osvobození od daně potvrzeným
příslušným orgánem členského státu, na jehož území je sídlo diplomatické mise,
konzulárního úřadu, zvláštní mise, zastupitelství mezinárodní organizace nebo
orgánu Evropských společenství.

(8) Diplomatická mise, konzulární
úřad, zvláštní mise, zastupitelství mezinárodní organizace nebo orgán Evropských
společenství se sídlem v tuzemsku jsou povinny na vyžádání osoby registrované k
dani v jiném členském státě, která těmto osobám dodává zboží nebo poskytuje
službu, které jsou osvobozeny od daně, požádat správce daně o potvrzení
osvědčení o osvobození od daně. Diplomatická mise, konzulární úřad, zvláštní
mise nebo zastupitelství mezinárodní organizace jsou oprávněny od osoby
registrované k dani v jiném členském státě pořizovat zboží nebo službu, které
jsou osvobozeny od daně, pouze do určité výše. Pro stanovení této výše se
použije § 80 obdobně.

(9) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozeno dodání zboží nebo poskytnutí služby

a)

uskutečněné v tuzemsku, které jsou určeny pro použití ozbrojenými silami
ostatních členských států Severoatlantické smlouvy nebo civilními zaměstnanci
je doprovázejícími nebo k zásobení jejich jídelen, pokud se tyto síly podílejí
na společném obranném úsilí,

b)

do jiného členského státu pro ozbrojené síly jakéhokoli členského státu,
který je členským státem Severoatlantické smlouvy a který není státem určení,
které jsou určeny pro použití těmito ozbrojenými silami nebo civilními
zaměstnanci je doprovázejícími nebo k zásobení jejich jídelen, pokud se tyto
síly podílejí na společném obranném úsilí.

(10) zrušen

(11) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozeno dodání zlata centrálním bankám jiných států.

(12) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozeno dodání zboží humanitárním a dobročinným organizacím, které je
v rámci své humanitární, dobročinné nebo vzdělávací činnosti mimo území
Evropského společenství odešlou nebo přepraví do třetí země.

(13) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozeno poskytnutí služby osobou, která jedná jménem a na účet jiné
osoby, která spočívá v zajištění plnění osvobozeného od daně podle § 66 až 70, s
výjimkou odstavce 14, nebo plnění uskutečněného ve třetí zemi.

(14) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozena přeprava zboží mezi členskými státy, pokud se jedná o
přepravu nebo odeslání zboží na ostrovy tvořící autonomní oblasti Azory a
Madeira, z těchto ostrovů nebo mezi těmito ostrovy.

(15) Od daně s nárokem na odpočet
daně je osvobozeno dodání zboží umístěného ve svobodném skladu nebo ve svobodném
pásmu, poskytnutí služeb vztahujících se ke zboží umístěnému ve svobodném skladu
nebo ve svobodném pásmu.

§ 69

Osvobození přepravy a služeb přímo vázaných na dovoz
a vývoz zboží
(1) Přeprava zboží při vývozu je v
tuzemsku osvobozena od daně s nárokem na odpočet daně. Služby přímo vázané na
dovoz, včetně přepravy zboží při dovozu, které je povinna osoba, které vzniká
daňová povinnost nebo povinnost přiznat daň podle § 23, zahrnout do základu daně
podle § 38, jsou v tuzemsku osvobozeny od daně s nárokem na odpočet
daně.

(2) Za přepravu
zboží vázanou na dovoz zboží podle § 12 odst. 2 a vývoz zboží se nepovažuje
přeprava z místa v tuzemsku do svobodného skladu nebo svobodného pásma a naopak
a mezi dvěma svobodnými sklady nebo svobodnými pásmy.

(3) Služby, které jsou přímo vázány
na dovoz zboží podle § 12 odst. 2 a vývoz zboží, jsou osvobozeny od daně s
nárokem na odpočet daně, s výjimkou služeb uvedených v § 51, pokud zákon
nestanoví jinak.

(4)
Osvobození od daně při uskutečňování přepravy při dovozu a vývozu zboží je
plátce, který přepravu při dovozu a vývozu zboží uskutečňuje, povinen doložit
správci daně přepravním dokladem potvrzeným pohraničním celním úřadem členského
státu, který je vstupním státem při dovozu zboží nebo výstupním státem při
vývozu zboží, popřípadě jinými důkazními prostředky. Přepravním dokladem se
rozumí doklad, který je používán pro dopravní prostředek, jímž je přeprava zboží
při dovozu a vývozu uskutečňována. Plátce, který uskutečňuje přepravu při dovozu
a vývozu zboží na základě postoupení závazku dalších osob, je povinen prokázat
nárok na osvobození od daně přepravním dokladem, smlouvou o přepravě věci nebo
jinými důkazními prostředky.

(5) Osvobození od daně při
poskytnutí služeb podle odstavce 3 je plátce, který tyto služby uskutečňuje,
povinen doložit správci daně dokladem o zaplacení, popřípadě jinými doklady
prokazujícími splnění podmínek pro osvobození od daně.

§ 70

Osvobození přepravy osob
Přeprava osob mezi jednotlivými
členskými státy a dále mezi členskými státy a třetími zeměmi je v tuzemsku
osvobozena od daně s nárokem na odpočet daně. Tato přeprava je osvobozena, i
když je prováděna osobami, které jsou registrovány k dani v jiném členském
státě, nebo zahraniční osobou povinnou k dani. Zpáteční přeprava se považuje za
samostatnou přepravu.

§ 71

Osvobození při dovozu zboží
(1) Dovoz zboží je osvobozen od
daně, pokud je dováženému zboží přiznáno osvobození od cla podle zvláštního
právního předpisu,49) s výjimkou dovozu vybavení domácností určeného
k zařízení rekreačního objektu, zboží vzdělávací, kulturní a vědecké povahy,
vědeckých nástrojů a přístrojů, nástrojů a přístrojů určených pro lékařský
výzkum, stanovení lékařské diagnózy a provádění lékařských výkonů, pokud není
osvobozen podle odstavce 2.

(2) Od daně je osvobozen dovoz
zboží, pokud by dodání tohoto zboží plátcem v tuzemsku bylo v každém případě
osvobozeno od daně.

(3)
U vráceného zboží je přiznán nárok na osvobození od daně pouze osobě, která
předmětné zboží vyvezla, pokud bylo tomuto zboží přiznáno osvobození od
cla.

(4) Od daně je
osvobozen dovoz zboží osobám požívajícím diplomatických výsad a imunit, a to v
rozsahu vyplývajícím z mezinárodních smluv, které jsou součástí českého právního
řádu, pokud bylo tomuto zboží přiznáno osvobození od cla.

(5) Od daně je osvobozen dovoz zboží
mezinárodními organizacemi nebo jejich členy, a to v rámci omezení a za podmínek
stanovených mezinárodními úmluvami zakládajícími tyto organizace, popřípadě
dohodami o umístění jejich sídla.

(6) Od daně je osvobozen dovoz zboží
ozbrojenými silami ostatních členských států Severoatlantické smlouvy, které je
určeno pro použití těmito ozbrojenými silami nebo civilními zaměstnanci je
doprovázejícími nebo k zásobení jejich jídelen, pokud se tyto síly podílejí na
společném obranném úsilí.

(7) Od daně je osvobozen dovoz
úlovku do přístavu, který nebyl zpracován nebo který již byl konzervován za
účelem prodeje, ale dosud nebyl dodán, pokud byl uskutečněn osobou podnikající v
námořním rybářství.

(8)
Od daně je osvobozen dovoz zboží, při kterém vzniká daňová povinnost v tuzemsku,
pokud je zboží odesláno nebo přepraveno ze třetí země, a ukončení odeslání nebo
přepravy tohoto zboží je v jiném členském státě a dodání tohoto zboží do jiného
členského státu je osvobozeno od daně podle § 64.

(9) Od daně je osvobozen dovoz zlata
Českou národní bankou.

(10) Od daně je osvobozen dovoz
plynu prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy a dovoz
elektřiny.

(11) Od daně
jsou osvobozeny drobné zásilky zboží neobchodní povahy ze třetí země mezi
fyzickými osobami, a to za podmínek stanovených zvláštním právním
předpisem.49) Od daně nejsou osvobozeny zásilky obsahující zboží nad
množstevní limity stanovené tímto zvláštním právním předpisem.

(12) Od daně je osvobozen dovoz
obchodního majetku a ostatního zařízení při přemístění podnikání ze třetí země,
a to za podmínek stanovených zvláštním právním předpisem,49) s
výjimkou ustanovení týkajících se půjčení, pronájmu, zastavení nebo převodu
tohoto obchodního majetku nebo zařízení. Osvobození se nevztahuje na obchodní
majetek a zařízení použité pro plnění osvobozené od daně bez nároku na odpočet
daně podle § 51.

(13) Od
daně je osvobozen dovoz laboratorních zvířat a biologických a chemických látek
určených k výzkumu, a to za podmínek stanovených zvláštním právním
předpisem,49) pokud jsou dovezeny bez úplaty.

(14) Od daně je osvobozen dovoz
zboží zabaveného a propadlého při řízení podle zvláštního právního
předpisu49a), pokud je zboží bezúplatně předáno humanitárním a
charitativním organizacím nebo sociálním a zdravotnickým zařízením činným na
území České republiky k bezúplatnému rozdání zboží sociálně potřebným
osobám.

(15) Od daně je
osvobozen dovoz zboží pro státní a dobročinné organizace, a to za podmínek
stanovených zvláštním právním předpisem,49) pokud je toto zboží
získáno bez úplaty.

(16)
Od daně je osvobozen dovoz zboží určeného pro užití zdravotně postiženými
osobami, uskutečněný institucemi nebo organizacemi, jejichž hlavní činností je
vzdělávání nebo pomoc zdravotně postiženým osobám, včetně zboží darovaného těmto
institucím nebo organizacím, za podmínek stanovených zvláštním právním
předpisem.49) Zboží, jehož dovoz byl osvobozen od daně podle tohoto
odstavce, nesmí být použito pro jiné účely než vzdělávání, zaměstnávání nebo
sociální přizpůsobení zdravotně postižených osob.

(17) Od daně je osvobozen dovoz
pomocného materiálu k uskladnění a ochraně zboží při přepravě, a to za podmínek
stanovených zvláštním právním předpisem,49) pokud úplata za tento
materiál je zahrnuta do základu daně podle § 38.

(18) Od daně je osvobozen dovoz
vratných obalů bez úplaty či za úplatu.

Díl 10

Odpočet daně

§ 72

Nárok na odpočet daně
(1) Nárok na odpočet daně má plátce,
pokud přijatá zdanitelná plnění použije pro uskutečnění své ekonomické činnosti.
Nárok na uplatnění odpočtu daně vzniká dnem, ke kterému vznikla povinnost
přiznat daň na výstupu.

(2) Plátce má nárok na uplatnění
odpočtu daně u přijatých zdanitelných plnění, která použije pro účely
uskutečňování

a)

zdanitelných plnění, u kterých vzniká povinnost přiznat daň na
výstupu,

b)

plnění osvobozených od daně s nárokem na odpočet daně,

c)

plnění v rámci své ekonomické činnosti s místem plnění mimo tuzemsko,
pokud u těchto přijatých zdanitelných plnění by plátce měl nárok na odpočet
daně, pokud by se zdanitelná plnění uskutečnila s místem plnění v tuzemsku,
nebo

d)

plnění uvedených v § 54 odst. 1 písm. a) až j) a l) až u) a v § 55 pro
zahraniční osobu, která neuskutečňuje ekonomickou činnost v tuzemsku, nebo
pokud jsou taková plnění přímo spojena s vývozem zboží,

e)

plnění uvedených v § 13 odst. 10 písm. a), b, c), e) a f) a v § 14 odst. 5
písm. a) až d).

(3) Uplatněním odpočtu daně se
rozumí uvedení odpočtu daně v daňovém přiznání.

(4) Plátce má nárok na odpočet daně
v plné výši u přijatých zdanitelných plnění, která použije výhradně pro
uskutečnění plnění uvedených v odstavci 2. Pokud plátce přijatá zdanitelná
plnění použije jak k uskutečnění plnění uvedených v odstavci 2, tak i plnění
uvedených v § 75 odst. 1, je povinen krátit odpočet daně způsobem uvedeným v §
76.

(5) Pokud plátce
přijatá zdanitelná plnění použije jak pro uskutečnění své ekonomické činnosti,
tak pro účely s ní nesouvisející, má nárok na odpočet daně pouze v poměrné výši
odpovídající rozsahu použití pro ekonomickou činnost. Pokud plátce u těchto
přijatých zdanitelných plnění uplatní nárok na odpočet daně v plné výši,
považuje se část přijatých zdanitelných plnění, kterou použije pro účely
nesouvisející s jeho ekonomickou činností, za dodání zboží podle § 13 odst. 4
písm. a) nebo za poskytnutí služby podle § 14 odst. 3 písm. a).

(6) Pro nárok na uplatnění odpočtu
daně u přijatých plnění osvobozených od daně, u kterých byla plátcem, který
uskutečnil tato plnění, uplatněna daň na výstupu a nelze provést opravu výše
daně podle § 49 odst. 2, platí odstavce 1 až 5 obdobně.

§ 73

Podmínky pro uplatnění nároku na odpočet daně
(1) Plátce prokazuje nárok na
odpočet daně daňovým dokladem, který byl vystaven plátcem a byl zaúčtován podle
zvláštního právního předpisu,50) popřípadě evidován podle § 100 u
plátců, kteří nevedou účetnictví. V případě splátkového nebo platebního
kalendáře je tato podmínka splněna zaúčtováním jednotlivých částek uvedených na
těchto daňových dokladech, popřípadě jejím zaevidováním podle § 100 u plátců,
kteří nevedou účetnictví.

(2) Nárok na odpočet daně lze
uplatnit nejdříve v daňovém přiznání za zdaňovací období, ve kterém se
uskutečnilo přijaté zdanitelné plnění nebo ve kterém byla přijata platba
plátcem, který uskutečňuje zdanitelné plnění, pokud k přijetí došlo před
uskutečněním zdanitelného plnění.

(3) Nárok na odpočet daně má plátce
u přijatých zdanitelných plnění, u kterých při dovozu zboží vznikla daňová
povinnost nebo povinnost přiznat daň podle § 23. Nárok na odpočet daně při
dovozu zboží lze uplatnit nejdříve v daňovém přiznání za zdaňovací období, ve
kterém byla daň vyměřena nebo přiznána. Plátce prokazuje nárok na odpočet daně
daňovým dokladem, který byl zaúčtován podle zvláštního právního
předpisu50), popřípadě evidován podle § 100 u plátců, kteří nevedou
účetnictví. V případech vzniku povinnosti přiznat daň podle § 23 odst. 3 a 4,
plátce prokazuje nárok na odpočet daně uvedením daně v evidenci pro daňové
účely.

(4) Pokud není
dovezené zboží propuštěno do celního režimu, ve kterém vznikla povinnost vyměřit
daň při dovozu zboží, nárok na odpočet daně lze uplatnit nejdříve za zdaňovací
období, ve kterém bylo doručeno rozhodnutí celního orgánu o vyměření daně. Nárok
na odpočet daně lze uplatnit, pokud je daň při dovozu zboží zaplacena, údaj o
zaplacení daně při dovozu zboží je celním orgánem na rozhodnutí uveden a toto
rozhodnutí bylo zaúčtováno podle zvláštního právního předpisu,50)
popřípadě evidováno podle § 100 u plátců, kteří nevedou účetnictví.

(5) Pro uplatnění nároku na odpočet
daně u přijatých zdanitelných plnění, u kterých byla vyměřena daň při dovozu,
musí mít plátce daňový doklad s vyznačeným datem propuštění zboží, s výjimkou,
kdy daňovým dokladem je jiné rozhodnutí celního orgánu. Pokud je daň dodatečně
vyměřena podle § 44 odst. 1, lze odpočet daně uplatnit nejdříve v daňovém
přiznání za zdaňovací období, ve kterém byla daň dodatečně vyměřena.

(6) Plátce má nárok na odpočet daně
u dovezených osobních automobilů propuštěných do režimu dočasného použití, za
podmínek stanovených v odstavci 3, pokud je tento režim ukončen jejich zpětným
vývozem do třetí země.

(7) Nárok na odpočet daně má plátce
při pořízení zboží z jiného členského státu, pokud mu při tomto pořízení vznikla
povinnost přiznat daň. Plátce při pořízení zboží z jiného členského státu
prokazuje nárok na odpočet daně daňovým dokladem podle § 35, který byl zaúčtován
podle zvláštního právního předpisu,50) popřípadě evidován podle § 100
u plátců, kteří nevedou účetnictví, a který byl vystaven osobou registrovanou k
dani v jiném členském státě. Nárok na odpočet daně lze uplatnit nejdříve v
daňovém přiznání za zdaňovací období, ve kterém plátci vznikla povinnost přiznat
daň podle § 25.

(8)
Nárok na odpočet daně má plátce při poskytnutí služby podle § 15, pokud mu při
tomto poskytnutí vznikla povinnost přiznat daň. Plátce při poskytnutí služby
podle § 15 prokazuje nárok na odpočet daně daňovým dokladem podle § 31 nebo 32,
který byl zaúčtován podle zvláštního právního předpisu,50) popřípadě
evidován podle § 100 u plátců, kteří nevedou účetnictví, a který byl vystaven
osobou registrovanou k dani v jiném členském státě nebo zahraniční osobou
povinnou k dani. Nárok na odpočet daně lze uplatnit nejdříve v daňovém přiznání
za zdaňovací období, ve kterém plátci vznikla povinnost přiznat daň podle §
24.

(9) Pokud u plnění
vznikla povinnost přiznat daň na výstupu ke dni přijetí platby plátcem, který
uskutečňuje zdanitelné plnění, dojde k vrácení platby a zdanitelné plnění se
přitom neuskuteční, nemá plátce nárok na odpočet daně. Jestliže již plátce
uplatnil nárok na odpočet daně, je povinen podat dodatečné daňové přiznání na
zvýšení daňové povinnosti, pokud již neprovedl opravu odpočtu daně na základě
daňového dobropisu.

(10)
U plátců, kteří uskutečňují zdanitelná plnění společně na základě smlouvy o
sdružení10) nebo jiné obdobné smlouvy, uplatňuje nárok na odpočet
daně u přijatých zdanitelných plnění použitých k činnosti sdružení určený
účastník, který vede evidenci za sdružení podle § 100 odst. 3. Plátci
podnikající společně na základě smlouvy o sdružení mohou uplatňovat nárok na
odpočet daně u přijatých zdanitelných plnění použitých pro činnost sdružení
jednotlivě, pokud uskutečňují zdanitelná plnění, ke kterým použijí tato přijatá
zdanitelná plnění. Uskutečněná zdanitelná plnění plátci uvádějí ve svých
daňových přiznáních. Jestliže je uplatňován nárok na odpočet daně jednotlivými
účastníky sdružení, musí být těmito účastníky uplatněna daň na výstupu ve vztahu
k určenému účastníkovi sdružení, který přiznává daň na výstupu za činnost celého
sdružení.

(11) Nárok na
odpočet daně lze uplatnit v řádném daňovém přiznání nejpozději za poslední
zdaňovací období kalendářního roku, ve kterém mohl být nárok na odpočet daně
nejdříve uplatněn. Po uplynutí této lhůty lze nárok na odpočet daně uplatnit v
dodatečném daňovém přiznání za zdaňovací období roku, ve kterém mohl být nárok
nejdříve uplatněn. Nárok na odpočet daně nelze uplatnit po uplynutí 3 let od
konce zdaňovacího období, ve kterém mohl být nárok nejdříve
uplatněn.

(12) Daňový
doklad pro prokázání nároku na odpočet daně musí obsahovat všechny náležitosti
stanovené tímto zákonem. Pokud doklad neobsahuje všechny náležitosti daňového
dokladu, prokazuje se nárok podle zvláštního právního
předpisu.51)

§ 74

Nárok na odpočet daně při změně režimu
(1) Osoba povinná k dani, která se
stane plátcem, je oprávněna uplatnit nárok na odpočet daně u obchodního majetku
evidovaného ke dni účinnosti uvedenému na osvědčení o registraci způsobem
uvedeným v § 72 až 77.

(2) Odpočet daně je možno uplatnit
pouze u obchodního majetku pořízeného za posledních 12 měsíců přede dnem
účinnosti uvedeném na osvědčení o registraci. Podmínkou pro uplatnění odpočtu
daně jsou daňové doklady nebo doklady vystavené plátcem, které obsahují částku
za zdanitelné plnění, která je včetně daně.

(3) Nárok na odpočet daně se uplatní
v daňovém přiznání za první zdaňovací období po dni účinnosti uvedeném na
osvědčení o registraci.

(4) Při výpočtu nároku na odpočet
daně se u obchodního majetku vymezeného v § 78 odst. 2 postupuje obdobně jako
podle § 78 odst. 5 s tím, že daní na vstupu je daň vypočtená podle § 37 odst. 2.
Pro výpočet nároku na odpočet daně se použije u pořizovaného nedokončeného
dlouhodobého hmotného majetku a nedokončeného dlouhodobého nehmotného majetku
hodnota podle zvláštního právního předpisu,2) u zásob pořizovací cena
podle zvláštního právního předpisu,2) u majetku vytvořeného vlastní
činností, s výjimkou majetku vymezeného v § 78 odst. 2, vlastní náklady nebo
reprodukční pořizovací cena podle zvláštního právního předpisu2) a
daň se vypočte podle § 37 písm. b). U obchodního majetku nabytého vkladem se pro
výpočet nároku na odpočet daně u jednotlivých v předchozích větách uvedených
druhů majetku použije částka, která byla v době jeho vložení základem daně u
vkladatele.

(5) Při
zrušení registrace je plátce povinen snížit nárok na odpočet daně z obchodního
majetku evidovaného, nebo který měl být evidován, ke dni zrušení registrace,
pokud u tohoto majetku nebo jeho části uplatnil odpočet daně. Při výpočtu částky
snížení nároku na odpočet daně se použije § 72 až 77. Tato povinnost se týká i
dovezeného zboží, které plátce užívá na základě smlouvy o finančním pronájmu,
pokud bylo propuštěno do režimu volného oběhu a není k datu zrušení registrace
součástí obchodního majetku plátce.

(6) Plátce je povinen vypočtenou
částku snížení nároku na odpočet daně uvést v daňovém přiznání za poslední
zdaňovací období registrace.

(7) Při výpočtu částky snížení
nároku na odpočet daně u obchodního majetku vymezeného v § 78 odst. 2 se
postupuje obdobně podle § 78 odst. 5. U pořizovaného nedokončeného dlouhodobého
hmotného a dlouhodobého nehmotného majetku a u zásob je částka snížení nároku na
odpočet daně ve výši uplatněného odpočtu daně u tohoto majetku. U majetku
vytvořeného vlastní činností, s výjimkou majetku vymezeného v § 78 odst. 2, se
částka snížení nároku na odpočet daně vypočte podle § 37 odst. 1 z vlastních
nákladů nebo reprodukční pořizovací ceny podle zvláštního právního
předpisu.2)

§ 75

Přijatá plnění, u nichž nemá plátce nárok na odpočet
daně
(1) Nárok
na uplatnění odpočtu daně nemá plátce u přijatých zdanitelných plnění, která
použije k uskutečnění plnění osvobozených od daně bez nároku na odpočet daně
uvedených v § 51, a to včetně uskutečnění plnění osvobozených od daně bez nároku
na odpočet daně v rámci své ekonomické činnosti s místem plnění mimo tuzemsko,
pokud tento zákon nestanoví jinak [§ 72 odst. 2 písm. d)].

(2) Plátce nemá dále nárok na
odpočet daně při pořízení osobního automobilu, a to i při pořizování formou
finančního pronájmu a při technickém zhodnocení osobního automobilu podle
zvláštního právního předpisu.52) Zákaz odpočtu se nevztahuje na nákup
osobních automobilů plátcem za účelem jejich dalšího prodeje a finančního
pronájmu. Zákaz odpočtu se nevztahuje rovněž na pořízení osobních automobilů
určených na vývoz plátcem. Plátce však nemá nárok na odpočet daně, pokud osobní
automobil pořízený za účelem dalšího prodeje, a to i v případě jeho pořízení
formou finančního pronájmu, použije pro účel, u kterého nemá nárok na odpočet
daně.

(3) Plátce nemá
nárok na odpočet daně u přijatých zdanitelných plnění použitých pro
reprezentaci, která nelze podle zvláštního právního předpisu53) uznat
za výdaje vynaložené k dosažení, zajištění a udržení příjmů.

§ 76

Způsob krácení odpočtu daně
(1) U přijatých zdanitelných plnění,
u kterých je plátce povinen krátit odpočet daně podle § 72 odst. 4 (dále jen
"krácená plnění"), se poměrná část nároku na odpočet daně vypočte jako součin
daně na vstupu u krácených plnění za příslušné zdaňovací období a
koeficientu.

(2)
Koeficient se vypočítá jako podíl, v jehož čitateli je součet částek bez daně za
veškerá plátcem uskutečněná plnění s nárokem na odpočet daně uvedená v § 72
odst. 2 písm. a) až d) a ve jmenovateli celkový součet údajů v čitateli a součet
veškerých plátcem uskutečněných plnění osvobozených od daně bez nároku na
odpočet daně uvedených v § 75 odst. 1, popřípadě upravený podle odstavce 3. Do
součtu částek bez daně za uskutečněná plnění s nárokem na odpočet daně se pro
účely tohoto ustanovení započítávají také přijaté platby, pokud z těchto
přijatých plateb plátci vznikla povinnost přiznat daň nebo uskutečnění plnění.
Vypočtený koeficient se zaokrouhlí na dvě desetinná místa nahoru.

(3) Do výpočtu koeficientu se
nezapočítávají

a)

prodej dlouhodobého hmotného nebo dlouhodobého nehmotného majetku, který
plátce používal pro svou ekonomickou činnost,

b)

finanční činnosti podle § 54, a to pouze v případě, že tato plnění jsou
příležitostnou nebo vedlejší činností plátce,

c)

příležitostný převod nebo nájem pozemků, staveb, bytů a nebytových prostor
podle § 56.

(4) Pokud je součet uskutečněných
plnění bez nároku na odpočet daně, která se započítávají do jmenovatele
koeficientu, popřípadě upravený podle odstavce 3 kladný a celkový součet údajů v
čitateli koeficientu je nulový nebo záporný, potom se koeficient považuje za
roven nule. Pokud je součet uskutečněných plnění bez nároku na odpočet daně,
která se započítávají do jmenovatele koeficientu, popřípadě upravený podle
odstavce 3, nulový nebo záporný a celkový součet cen v čitateli koeficientu je
nulový nebo kladný, potom se koeficient považuje za roven jedné.

(5) Pokud je koeficient podle
odstavců 1 až 4 roven 0,95 nebo vyšší, považuje se za roven jedné a plátce za
příslušné zdaňovací období u krácených zdanitelných plnění má nárok na uplatnění
odpočtu daně v plné výši.

(6) Ve zdaňovacím období běžného
kalendářního roku provede plátce krácení odpočtu daně koeficientem vypočteným z
údajů za zdaňovací období předcházejícího kalendářního roku při vypořádání
odpočtu daně (dále jen "zálohový koeficient"). Pokud údaje pro výpočet
koeficientu za předcházející kalendářní rok neexistují, stanoví si výši
zálohového koeficientu plátce podle předběžného odhadu. Správce daně v případě
pochybností o správnosti výše zálohového koeficientu stanoveného plátcem
postupuje podle zvláštního právního předpisu.54)

(7) Po skončení kalendářního roku
provede plátce vypořádání nároku na odpočet daně u krácených plnění za všechna
zdaňovací období příslušného kalendářního roku (dále jen "vypořádávané období").
Vypořádání uvede do daňového přiznání za poslední zdaňovací období kalendářního
roku. Vypořádání se vypočte jako rozdíl mezi vypočteným nárokem na odpočet daně
u krácených plnění z údajů za celé vypořádávané období a součtem uplatněných
nároků na odpočet daně u krácených plnění v jednotlivých zdaňovacích obdobích
zahrnovaných do vypořádání. Vypočtený nárok na odpočet daně u krácených plnění
je součtem daně na vstupu za tato krácená plnění za celé vypořádávané období
vynásobený koeficientem, který je vypočten z údajů o uskutečněných plněních za
celé vypořádávané období (dále jen "vypořádací koeficient").

(8) V případě zrušení registrace
postupuje plátce, popřípadě právní nástupce, podle odstavce 7, přičemž
vypořádávané období pro vypořádání nároku na odpočet daně u krácených
zdanitelných plnění je od 1. ledna kalendářního roku, ve kterém došlo ke zrušení
registrace, do dne uvedeného na rozhodnutí o zrušení registrace. Vypořádání
uvede do daňového přiznání za poslední zdaňovací období registrace.

(9) V případě opravy přijatých nebo
uskutečněných plnění za zdaňovací období dosud nevypořádaného roku plátce
provede krácení odpočtu daně zálohovým koeficientem.

(10) V případě opravy uskutečněných
plnění za zdaňovací období již vypořádaného roku v rámci tří bezprostředně
předcházejících kalendářních roků se pro opravu odpočtu daně použije nově
vypočtený vypořádací koeficient z údajů za celé vypořádávané období, s
promítnutím všech oprav. K opravovanému zdaňovacímu období se oprava vypořádání
vyměří. Obdobně se postupuje u opravy za již vypořádané období v rámci téhož
kalendářního roku. U zdaňovacích období předcházejících lhůtě podle první věty
se nový vypořádací koeficient nepočítá a pro zkrácení odpočtu daně se použije
poslední vypočtený vypořádací koeficient. V případě opravy pouze přijatých
zdanitelných plnění za zdaňovací období již vypořádaná se pro zkrácení odpočtu
daně použije poslední vypočtený vypořádací koeficient.

§ 77

Oprava odpočtu daně
(1) Pokud byla provedena oprava
základu daně, která má za následek snížení uplatněného odpočtu daně, je plátce,
pro něhož se uskutečnilo plnění, povinen provést opravu odpočtu daně. Opravu
odpočtu daně provede plátce v daňovém přiznání za zdaňovací období, ve kterém
obdržel daňový dobropis, popřípadě jiný doklad související s opravou základu
daně.

(2) Plátce, který
uplatnil odpočet daně z platby, kdy platba nebo její část byla následovně
použita na úhradu jiného zdanitelného plnění nebo plnění osvobozeného od daně
nebo plnění, které není předmětem, je povinen provést opravu odpočtu. Opravu
odpočtu daně provede plátce v daňovém přiznání za zdaňovací období, ve kterém
byla platba nebo její část použita na úhradu jiného zdanitelného plnění nebo
plnění osvobozené od daně nebo plnění, které není předmětem daně, a to z částky,
která byla použita na úhradu jiných plnění.

(3) Pokud byla provedena oprava
základu daně, která má za následek zvýšení uplatněného odpočtu daně, je plátce,
pro něhož se uskutečnilo plnění, oprávněn provést opravu odpočtu daně. Opravu
odpočtu daně je plátce oprávněn provést na základě přijatého daňového vrubopisu,
popřípadě jiného dokladu souvisejícího s opravou základu daně, nejdříve v
daňovém přiznání za zdaňovací období, ve kterém došlo k opravě základu daně, a
nejpozději do 3 let od konce zdaňovacího období, jehož se oprava
týká.

(4) Pokud byla
provedena oprava výše daně v důsledku opravy sazby daně podle § 49, je plátce,
pro něhož se uskutečnilo zdanitelné plnění, oprávněn provést opravu odpočtu
daně. Opravu odpočtu daně je plátce oprávněn provést na základě přijatého
opravného daňového dokladu, popřípadě jiného dokladu souvisejícího s opravou
sazby daně, nejdříve v daňovém přiznání za zdaňovací období, ve kterém byla
provedena oprava výše daně, a nejpozději do 3 let od konce zdaňovacího období, v
němž vznikl nárok na uplatnění odpočtu daně, jehož se oprava týká.

(5) Odpočet daně opravený podle
odstavců 1 až 3 týkající se krácených plnění podléhá dále krácení podle §
76.

§ 78

Úprava odpočtu daně
(1) Odpočet daně u pořízeného
dlouhodobého hmotného nebo dlouhodobého nehmotného majetku podléhá úpravě, pokud
v období 5 po sobě jdoucích kalendářních rocích, počínaje rokem, ve kterém byl
majetek pořízen, (dále jen "období pro úpravu odpočtu daně") dojde ke změně v
nároku na odpočet daně v důsledku změny účelu použití tohoto majetku podle
odstavce 3 nebo 4.

(2)
Úprava odpočtu daně se provede u odpočtu daně pouze u dlouhodobého

a)

hmotného majetku, jehož vstupní cena podle zvláštního právního
předpisu3) je vyšší než 40 000 Kč, nebo

b)

nehmotného majetku, jehož vstupní cena podle zvláštního právního
předpisu3) je vyšší než 60 000 Kč.

(3) Plátce je povinen provést úpravu
odpočtu daně při změně použití majetku podle odstavce 2, pokud při jeho
pořízení

a)

uplatnil nárok na odpočet daně v plné výši podle § 72 odst. 2 a použije
jej pro účely, pro které je povinen odpočet daně krátit podle § 72 odst. 4
nebo nárok na odpočet daně nemá podle § 75 odst. 1, nebo

b)

uplatnil nárok na odpočet daně ve zkrácené výši podle § 72 odst. 4 a
použije jej pro účely, pro které nárok na odpočet daně nemá podle § 75 odst.
1.

(4) Plátce
je oprávněn provést úpravu odpočtu daně při změně použití majetku podle odstavce
2, pokud při jeho pořízení

a)

neměl nárok na odpočet daně podle § 75 odst. 1 a použije jej pro účely,
pro které má nárok na odpočet daně v plné výši podle § 72 odst. 2 nebo ve
zkrácené výši podle § 72 odst. 4, nebo

b)

uplatnil nárok na odpočet daně ve zkrácené výši podle § 72 odst. 4 a
použije jej pro účely, pro které má nárok na odpočet daně v plné výši podle §
72 odst. 2.

(5) Částka úpravy odpočtu daně se
vypočítá jako podíl, v jehož jmenovateli je číslo 5 a v čitateli součin

a)

daně na vstupu při pořízení majetku, který je předmětem úpravy odpočtu
daně,

b)

rozdílu mezi ukazatelem nároku na odpočet daně ke dni provedení úpravy
odpočtu daně a ukazatelem nároku na odpočet daně

1.

ke dni pořízení majetku, pokud je úprava odpočtu daně prováděna poprvé,
nebo

2.

ke dni provedení předchozí úpravy odpočtu daně, a

c)

počtu roků zbývajících do konce období pro úpravu odpočtu daně, do počtu
roků se započítává i rok, ve kterém je úprava odpočtu daně
prováděna.

(6)
Ukazatelem nároku na odpočet daně je

a)

číslo 0, pokud plátce nemá nárok na odpočet daně,

b)

číslo 1, pokud plátce má nárok na odpočet daně v plné výši, nebo

c)

hodnota posledního vypočteného vypořádacího koeficientu, pokud je plátce
povinen nárok na odpočet daně krátit.

(7) Úprava odpočtu daně se provede
pouze v případě, že rozdíl mezi ukazateli nároku na odpočet daně podle odstavce
5 písm. b) je větší než 10 procentních bodů.

(8) Za změnu účelu použití se
považuje také, pokud v průběhu období pro úpravu odpočtu daně u majetku podle
odstavce 2 dojde k uskutečnění dodání zboží nebo převodu
nemovitosti.

(9) Pro
úpravu odpočtu daně u majetku podle odstavce 2, který byl vytvořen vlastní
činností a převeden do užívání, platí obdobně odstavce 1 až 8 s tím, že období
pro úpravu odpočtu se vymezuje jako období zahrnující rok, ve kterém byl majetek
převeden do užívání, a následující čtyři kalendářní roky. Částka daně na vstupu
u majetku vytvořeného vlastní činností se vypočítá podle § 37 z vlastních
nákladů nebo reprodukční pořizovací ceny podle zvláštního právního
předpisu.2)

(10) Úpravu odpočtu daně podle
odstavců 1 až 9 provede plátce za kalendářní rok v daňovém přiznání za poslední
zdaňovací období kalendářního roku, ve kterém ke změně účelu použití došlo. V
daňovém přiznání za toto zdaňovací období vznikne plátci povinnost snížit
odpočet daně, popřípadě nárok na zvýšení odpočtu daně.

§ 79

Vyrovnání odpočtu daně
(1) Odpočet daně uplatněný při
pořízení dlouhodobého hmotného nebo dlouhodobého nehmotného majetku ve zkrácené
výši podle § 72 odst. 4 podléhá vyrovnání, pokud v období 4 po sobě jdoucích
kalendářních roků následujících po roce, ve kterém byl majetek pořízen, vznikne
rozdíl mezi vypořádacími koeficienty větší než 10 procentních bodů. Rozdílem
mezi vypořádacími koeficienty je rozdíl mezi vypořádacím koeficientem za některý
ze 4 po sobě jdoucích kalendářních roků následujících po roce, ve kterém byl
majetek pořízen, a vypořádacím koeficientem za rok, ve kterém byl majetek
pořízen.

(2) Vyrovnání
odpočtu daně se provede u odpočtu daně pouze u majetku vymezeného v § 78 odst.
2.

(3) Částka vyrovnání
odpočtu daně za příslušný kalendářní rok se vypočítá jako podíl, v jehož
jmenovateli je číslo 5 a v čitateli součin celkové výše daně na vstupu u
majetku, který je předmětem vyrovnání odpočtu daně, a rozdílu mezi vypořádacími
koeficienty.

(4) Pokud
je vypočtená částka vyrovnání odpočtu daně kladná, je plátce oprávněn provést
vyrovnání odpočtu daně. Pokud je vypočtená částka vyrovnání odpočtu daně
záporná, je plátce povinen provést vyrovnání odpočtu daně.

(5) Pro odpočet daně uplatněný u
majetku ve zkrácené výši podle § 72 odst. 4 v důsledku provedené úpravy odpočtu
daně při změně účelu použití podle § 78 platí odstavce 1 až 4 obdobně s tím, že
při výpočtu rozdílu mezi vypořádacími koeficienty se místo vypořádacího
koeficientu za rok, ve kterém byl majetek pořízen, použije vypořádací koeficient
za rok, ve kterém byla tato úprava odpočtu daně provedena.

(6) Vyrovnání odpočtu daně podle
odstavců 1 až 5 provede plátce za kalendářní rok v daňovém přiznání za poslední
zdaňovací období příslušného kalendářního roku. V daňovém přiznání za toto
zdaňovací období vznikne plátci povinnost snížit odpočet daně, popřípadě nárok
na zvýšení odpočtu daně.

Díl 11

Vracení daně a prodej zboží za ceny bez daně

§ 80

Vracení daně osobám požívajícím výsad a imunit
(1) Pro účely tohoto zákona se
osobou požívající výsad a imunit podle smluv, které jsou součástí českého
právního řádu55) (dále jen "osoba požívající výsad a imunit"),
rozumí:

a)

diplomatická mise a konzulární úřad, s výjimkou konzulárních úřadů
vedených honorárními konzulárními úředníky (dále jen "konzulární úřad"),
akreditované pro Českou republiku jako orgány cizích států,

b)

zvláštní mise,

c)

zastupitelství mezinárodní organizace,

d)

člen diplomatické mise56) konzulárního úřadu57) nebo
orgánu Evropských společenství58) se sídlem v tuzemsku, s výjimkou
člena služebního personálu a soukromé služební osoby, který je akreditován pro
Českou republiku a nemá místo pobytu v tuzemsku,

e)

úředník zastupitelství mezinárodní organizace, který nemá místo pobytu v
tuzemsku a není státním občanem České republiky, pokud je trvale přidělen k
výkonu svých úředních funkcí v tuzemsku, a státní příslušník cizího státu,
který je členem zvláštní mise akreditované pro Českou republiku a který nemá
místo pobytu v tuzemsku,

f)

rodinný příslušník osoby uvedené v písmenech d) a e), pokud s ní žije ve
společné domácnosti na území České republiky, dosáhl věku 15 let, není státním
občanem České republiky a je registrován Ministerstvem zahraničních
věcí.

(2)
Osobě požívající výsad a imunit uvedené v odstavci 1 se vrací zaplacená daň,
pokud cena za zdanitelné plnění včetně daně zaplacená jednomu prodávajícímu v
jednom kalendářním dni uvedená na jednom daňovém dokladu je vyšší než 4 000 Kč,
s výjimkou nákupu pohonných hmot pro osobní automobil, telekomunikačních služeb
nebo služeb spojených se sběrem a odvozem komunálních odpadů, s odběrem
elektřiny, vody, plynu, topných olejů pro výrobu tepla. Daň zaplacená v cenách
zboží a služeb (dále jen "zaplacená daň") se vrací:

a)

osobě uvedené v odstavci 1 písm. a), která má sídlo v tuzemsku, a její
osobě uvedené v odstavci 1 písm. d) a jejím rodinným příslušníkům podle
odstavce 1 písm. f) na základě principu vzájemnosti, maximálně v rozsahu, v
jakém je vracena daň české osobě požívající výsad a imunit v cizím
státu,

b)

osobě uvedené v odstavci 1 písm. a), která má sídlo v tuzemsku, ale její
vysílající stát neuplatňuje daně jako součást ceny zboží a služeb, maximálně
do výše 3 000 000 Kč za kalendářní rok, s výjimkou daně zaplacené v ceně
osobních automobilů a ceně zboží a služeb poskytnutých v souvislosti s
nákupem, výstavbou, rekonstrukcí nebo údržbou nemovitostí nacházejících se v
tuzemsku, členu diplomatické mise nebo konzulárního úřadu uvedenému v odstavci
1 písm. d), maximálně do výše 100 000 Kč za kalendářní rok, s výjimkou daně
zaplacené v ceně osobních automobilů, a jeho rodinným příslušníkům podle
odstavce 1 písm. f), maximálně do výše 100 000 Kč za kalendářní rok, s
výjimkou daně zaplacené v ceně osobních automobilů,

c)

osobě uvedené v odstavci 1 písm. a), která je akreditována pro Českou
republiku, ale má sídlo mimo území tuzemska, maximálně do výše 250 000 Kč za
kalendářní rok,

d)

osobě uvedené v odstavci 1 písm. d), která je akreditována pro Českou
republiku, ale má místo trvalého pobytu mimo území tuzemska, maximálně do výše
10 000 Kč za kalendářní rok,

e)

osobě uvedené v odstavci 1 písm. b) a c), maximálně do výše 500 000 Kč za
kalendářní rok, s výjimkou daně zaplacené v ceně osobních automobilů a ceně
zboží a služeb poskytnutých v souvislosti s nákupem, výstavbou, rekonstrukcí
nebo údržbou nemovitostí nacházejících se v tuzemsku, nestanoví-li mezinárodní
smlouva jinak,

f)

osobě uvedené v odstavci 1 písm. e), maximálně do výše 100 000 Kč za
kalendářní rok, s výjimkou daně zaplacené v ceně osobních automobilů, pokud
nestanoví mezinárodní smlouva jinak, a jejím rodinným příslušníkům uvedeným v
odstavci 1 písm. f), maximálně do výše 100 000 Kč za kalendářní rok, s
výjimkou daně zaplacené v ceně osobních automobilů, pokud nestanoví
mezinárodní smlouva jinak.

(3) U členů orgánu Evropských
společenství uvedených v odstavci 1 písm. d), který má sídlo v tuzemsku, včetně
jejich rodinných příslušníků se daň vrací maximálně do výše 250 000 Kč za
kalendářní rok.

(4)
Ministerstvo zahraničních věcí potvrdí splnění principu vzájemnosti a jeho
osobní, věcný a hodnotový rozsah v příloze vyplněného daňového přiznání, přičemž
tato příloha tvoří nedílnou součást daňového přiznání. Pokud cena včetně daně za
zboží a služby poskytnuté v souvislosti s nákupem, výstavbou, rekonstrukcí nebo
údržbou nemovitosti nacházející se v tuzemsku, ve které sídlí diplomatická mise
nebo konzulární úřad, je vyšší než 100 000 Kč, zaplacená daň se vrátí, jestliže
vysílající stát cizí diplomatické mise nebo konzulárního úřadu samostatně
potvrdí přiznání nároku na vrácení daně ve stejném rozsahu pro české
diplomatické mise nebo konzulární úřady anebo v případě zvláštní mise a
mezinárodní organizace, jestliže mezinárodní smlouva zakládá nárok na vrácení
zaplacené daně.

(5)
Možnost uplatnit nárok na vrácení zaplacené daně vzniká osobě požívající výsad a
imunit podle odstavce 1 nejdříve ve zdaňovacím období, kdy se uskutečnilo
zdanitelné plnění. Nárok na vrácení daně této osobě zaniká uplynutím 31. ledna
kalendářního roku, který následuje po kalendářním roce, ve kterém se uskutečnilo
zdanitelné plnění. Osoba požívající výsad a imunit uvedená v odstavci 1 písm. a)
až c) má nárok na vrácení zaplacené daně za nakoupené zboží a služby za
podmínky, že nakoupené zboží a služby použije výlučně pro svou úřední potřebu.
Osoba požívající výsad a imunit uvedená v odstavci 1 písm. d) až f) má nárok na
vrácení zaplacené daně za nakoupené zboží a služby za podmínky, že nakoupené
zboží a služby použije výlučně pro vlastní potřebu a spotřebu.

(6) Nárok na vrácení daně se
prokazuje dokladem, který je plátce uskutečňující zdanitelné plnění na požádání
osoby uvedené v odstavci 1 povinen vystavit s těmito náležitostmi:

a)

obchodní firma nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání, nebo místo podnikání plátce,
který uskutečňuje zdanitelné plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje zdanitelné
plnění,

c)

název, popřípadě jméno a příjmení osoby, pro kterou se uskutečňuje
zdanitelné plnění,

d)

rozsah a předmět zdanitelného plnění,

e)

evidenční číslo dokladu,

f)

datum uskutečnění zdanitelného plnění,

g)

sazbu daně a základ daně,

h)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nebo na padesátihaléře,

i)

výši ceny včetně daně celkem.

(7) Osoba požívající výsad a imunit
uvedená v odstavci 1 uplatní nárok na vrácení daně v daňovém přiznání, které se
podává příslušnému správci daně na tiskopise předepsaném a vydaném Ministerstvem
financí. Daňové přiznání se podává jednou za zdaňovací období, a to nejdříve
první den po skončení prvního zdaňovacího období v kalendářním roce a nejpozději
do 31. ledna následujícího kalendářního roku.

(8) Osoba požívající výsad a imunit
uvedená v odstavci 1 má pro účely vracení daně procesní postavení daňového
subjektu podle zvláštního právního předpisu.59)

(9) Zdaňovacím obdobím je u osoby
požívající výsad a imunit uvedené v odstavci 1 písm. a) až c) kalendářní měsíc a
u osoby požívající výsad a imunit uvedené v odstavci 1 písm. d) až f) kalendářní
čtvrtletí.

(10) Pro
účely vracení daně podává daňové přiznání osoba požívající výsad a imunit
takto:

a)

diplomatická mise, zvláštní mise a konzulární úřad podávají daňové
přiznání správci daně místně příslušnému podle jejich sídla v
tuzemsku,

b)

člen diplomatické mise, zvláštní mise a konzulárního úřadu se sídlem v
tuzemsku, včetně jejich rodinných příslušníků, podávají daňové přiznání
správci daně místně příslušnému podle sídla osob uvedených v písmenu
a),

c)

člen orgánu Evropských společenství se sídlem v tuzemsku, včetně jeho
rodinných příslušníků, podává daňové přiznání správci daně místně příslušnému
podle sídla orgánu Evropských společenství,

d)

zastupitelství mezinárodní organizace uvedené v odstavci 1 písm. c) podává
daňové přiznání správci daně místně příslušnému podle jejího sídla v
tuzemsku,

e)

úředník zastupitelství mezinárodní organizace uvedený v odstavci 1 písm.
e), včetně jeho rodinných příslušníků podává daňové přiznání správci daně
místně příslušnému podle jejich místa pobytu v České republice,

f)

diplomatická mise nebo konzulární úřad podle odstavce 2 písm. c), včetně
jejich členů podle odstavce 2 písm. d), podávají daňové přiznání Finančnímu
úřadu pro Prahu 1.

(11) Osobě požívající výsad a imunit
uvedené v odstavci 1 se vrátí zaplacená daň do 30 dnů ode dne následujícího po
jejím vyměření. Pokud je podané daňové přiznání neúplné nebo vzniknou
pochybnosti o správnosti, pravdivosti nebo průkaznosti daňového přiznání,
správce daně vyzve osobu požívající výsad a imunit, aby ve lhůtě stanovené
správcem daně vady nebo pochybnosti odstranila. Daň správce daně nevrátí, pokud
nejsou odstraněny vady nebo pochybnosti týkající se podaného daňového přiznání.
Daň se vrací v částce zaokrouhlené na celé koruny.

(12) Osoba požívající výsad a imunit
uvedená v odstavci 1, která uplatnila nárok na vrácení daně u zboží podle tohoto
ustanovení, nesmí při vývozu zboží uplatnit nárok na vrácení daně zahraničním
fyzickým osobám podle § 83.

(13) Rozsah výsad vztahujících se k
nákupu osobních automobilů v tuzemsku, u nichž byla vrácena daň, a k pořízení
osobních automobilů z jiných členských států osvobozených od daně, počet těchto
osobních automobilů a lhůta, po kterou nesmí být tyto osobní automobily
pronajaty, zapůjčeny, zastaveny nebo převedeny úplatně či neúplatně na jinou
osobu, se řídí principem vzájemnosti a přiznává se maximálně v takové míře, v
jaké se přiznává české osobě požívající výsad a imunit v cizím
státu.

(14) V případě,
kdy princip vzájemnosti nelze uplatnit, se stanovují množstevní limity pro osobu
požívající výsad a imunit podle odstavce 1, za kterých je u nakoupeného osobního
automobilu v tuzemsku vrácena daň nebo je pořízení osobního automobilu z jiného
členského státu osvobozeno od daně takto:

a)

osoba uvedená v odstavci 1 písm. a) až c) může v tuzemsku nakoupit s
nárokem na vrácení daně nebo pořídit z jiného členského státu s nárokem na
osvobození od daně osobní automobily v množství přiměřeném k velikosti
úřadu,

b)

osoba uvedená v odstavci 1 písm. d) může v tuzemsku nakoupit s nárokem na
vrácení daně nebo pořídit z jiného členského státu s nárokem na osvobození od
daně v množství:

1.

velvyslanec, nuncius nebo vedoucí mise v rovnocenné hodnosti 2 osobní
automobily plus 1 osobní automobil v případě, že je doprovázen rodinným
příslušníkem registrovaným Ministerstvem zahraničních věcí,

2.

diplomatický personál a konzulární úředník 1 osobní automobil plus 1
osobní automobil v případě, že je doprovázen rodinným příslušníkem
registrovaným Ministerstvem zahraničních věcí,

3.

administrativně technický personál a konzulární zaměstnanec 1 osobní
automobil,

c)

osoba uvedená v odstavci 1 písm. e) může v tuzemsku nakoupit s nárokem na
vrácení daně nebo pořídit z jiného členského státu s nárokem na osvobození od
daně osobní automobily v množství stanoveném v písmenu b), pokud mezinárodní
smlouva nestanoví jinak,

d)

u nakoupeného osobního automobilu v tuzemsku se vrací daň nebo je pořízení
osobního automobilu z jiného členského státu osvobozeno od daně za podmínky,
že ve lhůtě 24 měsíců ode dne registrace osobního automobilu nebude osobní
automobil zapůjčen, zastaven nebo převeden úplatně či neúplatně na jinou
osobu; pokud je osobní automobil zcizen před uplynutím lhůty 24 měsíců, musí
osoba požívající výsad a imunit podle odstavce 1 vrácenou daň v plném rozsahu
uhradit příslušnému finančnímu úřadu; daň nemusí být vrácena zpět příslušnému
finančnímu úřadu pouze za podmínky, že osoba požívající výsad a imunit podle
odstavce 1 osobní automobil, u něhož byla daň vrácena nebo jehož pořízení bylo
osvobozeno od daně, převede na jinou osobu požívající výsad a imunit podle
odstavce 1,

e)

pokud osoba uvedená v odstavci 1 písm. d) nebo e) předčasně ukončí svůj
služební pobyt v České republice před uplynutím 24měsíční lhůty od registrace
osobního automobilu a uplatnila nárok na vrácení daně nebo osvobození od daně
při pořízení osobního automobilu, vrátí příslušnému finančnímu úřadu alikvotní
podíl daně, který se váže na období chybějící do uplynutí 24měsíční lhůty, v
případě prodeje osobního automobilu osobě, která není osobou požívající výsad
a imunit podle odstavce 1.

(15) Pro účely tohoto zákona se
osobou požívající výsad a imunit rozumí také orgány Evropských
společenství58).

(16) Osobě uvedené v odstavci 15 se
zaplacená daň vrací, pokud je cena včetně daně zaplacená za zdanitelné plnění
uvedená na jednom dokladu vyšší než 4 000 Kč a tato osoba nakoupené zboží nebo
služby použije výhradně pro svou úřední potřebu.

(17) Osoba uvedená v odstavci 15
podává žádost o vrácení daně prostřednictvím Ministerstva financí místně
příslušnému správci daně podle jejího sídla v tuzemsku. Pokud tato osoba nemá
sídlo v tuzemsku, je místně příslušný Finanční úřad pro Prahu 1. Zaplacená daň
se vrátí do šesti měsíců od obdržení žádosti. Daň se vrací v částce zaokrouhlené
na celé koruny.

(18)
Nárok na vrácení daně osobě uvedené v odstavci 15 se prokazuje dokladem s
náležitostmi podle odstavce 6.

§ 81

Vracení daně v rámci zahraniční pomoci
(1) Pokud mezinárodní smlouva, která
je součástí českého právního řádu, obsahuje ustanovení, že nenávratná zahraniční
pomoc je osvobozena od daně nebo z prostředků zahraniční pomoci nesmí být
hrazena daň, má osoba, která takovou daň zaplatila, nárok na vrácení daně, a to
na základě žádosti. Daň se nevrací u programů a projektů financovaných ze zdrojů
Evropské unie s výjimkou programů předvstupní pomoci.

(2) Osoba, která žádá o vrácení daně
(dále jen "žadatel"), musí v žádosti o vrácení daně uvést obchodní firmu nebo
jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a příjmení nebo názvu, sídlo
nebo místo podnikání, popřípadě místo trvalého pobytu, daňové identifikační
číslo nebo rodné číslo, popřípadě jiné identifikační číslo. Žádost o vrácení
daně podává žadatel místně příslušnému finančnímu úřadu, s výjimkou zahraniční
osoby, která podává žádost Finančnímu úřadu pro Prahu 1.

(3) Žádost o vrácení daně musí být
doložena

a)

daňovými doklady nebo doklady o prodeji zboží nebo poskytnutí služby,
které byly vystaveny plátcem,

b)

dokladem o zaplacení daně,

c)

potvrzením o původu finančních prostředků a o tom, že nakoupené zboží nebo
poskytnutá služba je součástí některého programu nenávratné zahraniční pomoci,
které vydá Ministerstvo financí nebo osoba Ministerstvem financí k vystavení
takového potvrzení oprávněná.

(4) Na dokladu o prodeji zboží nebo
poskytnutí služby je plátce, který uskutečňuje zdanitelné plnění, povinen
uvést

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
zdanitelné plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje zdanitelné plnění,

c)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, sídlo nebo místo
podnikání, popřípadě místo trvalého pobytu osoby, pro kterou se zdanitelné
plnění uskutečňuje,

d)

rozsah a předmět zdanitelného plnění,

e)

evidenční číslo daňového dokladu,

f)

datum uskutečnění zdanitelného plnění,

g)

sazbu daně a základ daně,

h)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nahoru,

i)

výši ceny včetně daně celkem.

(5) Nárok na vrácení daně má osoba z
jiného členského státu nebo zahraniční osoba, které mohou být žadateli o vrácení
daně, pokud daň za nakoupené zboží nebo poskytnutou službu v rámci zahraniční
pomoci zaplatily. Nárok na vrácení daně má i plátce, který ve prospěch osoby z
jiného členského státu nebo zahraniční osoby uskutečnil zdanitelné plnění a
uplatnil daň na výstupu, pokud tyto osoby nepožádají o vrácení daně. V tomto
případě neobsahuje žádost o vrácení daně doklad o zaplacení daně, ale musí být v
žádosti o vrácení daně osobou z jiného členského státu nebo zahraniční osobou
potvrzeno, že tyto osoby nepožádají o vrácení daně. Tímto potvrzením těmto
osobám nárok na vrácení daně zaniká.

(6) Žadatel, který není plátcem, má
pro účely vracení daně procesní postavení daňového subjektu podle zvláštního
právního předpisu.59)

(7) Nárok na vrácení daně lze
uplatnit nejdéle do 15 měsíců od konce kalendářního měsíce, ve kterém se
zdanitelné plnění uskutečnilo. Pokud není nárok na vrácení daně uplatněn do této
lhůty, nárok zaniká.

(8)
Pokud je podaná žádost neúplná nebo pokud vzniknou pochybnosti o správnosti,
pravdivosti nebo průkaznosti podané žádosti, daň se nevrátí, dokud nejsou
odstraněny vady a pochybnosti týkající se podané žádosti. Osobě, která má nárok
na vrácení daně, se daň vrátí nejpozději do 30 dnů ode dne následujícího po dni
podání žádosti nebo po dni odstranění vad žádosti. Daň se vrací v částce
zaokrouhlené na celé koruny.

(9) Pokud plátce daně uplatní nárok
na vrácení daně podle odstavců 1 až 7, neuplatní nárok na odpočet daně podle
tohoto zákona.

§ 82

Vracení daně osobám registrovaným k dani
v jiných členských státech
(1) Nárok na vrácení daně zaplacené
v ceně nakoupeného zboží nebo poskytnuté služby v tuzemsku nebo při dovozu zboží
může uplatnit osoba registrovaná k dani v jiném členském státě, která nemá
sídlo, místo podnikání nebo provozovnu v tuzemsku a neuskutečňuje v tuzemsku v
období, za které žádá o vrácení daně, plnění s výjimkou plnění podle § 66, 68,
69 a 70 a s výjimkou plnění podle § 15 a § 13 odst. 8, pokud jsou povinni
přiznat a zaplatit daň podle § 108 plátce nebo osoba identifikovaná k dani, pro
které je plnění poskytnuto.

(2) Nárok na vrácení daně může být
osobou registrovanou k dani v jiném členském státě uplatněn u zboží a služeb za
obdobných podmínek, za nichž může být plátcem uplatněn nárok na odpočet
daně.

(3) Nárok na
vrácení daně vzniká dnem podání písemné žádosti na tiskopisu předepsaném
Ministerstvem financí. Osoba registrovaná k dani v jiném členském státě podává
žádost o vrácení daně Finančnímu úřadu pro Prahu 1. Žádost musí osoba
registrovaná k dani v jiném členském státě

a)

vyplnit v českém jazyce,

b)

doložit daňovými doklady nebo doklady o prodeji zboží nebo poskytnutí
služby, které byly vystaveny plátcem,

c)

doložit potvrzením, že žadatel je osobou registrovanou k dani v jiném
členském státě, které vystaví příslušný úřad ke správě daně se sídlem v jiném
členském státě, v němž je žádající osoba registrována k dani, toto potvrzení
nesmí být starší než 1 rok od jeho vydání,

d)

doložit písemným prohlášením, že v období, za které žádá o vrácení daně,
splnila podmínky stanovené v odstavci 1.

(4) Osoba registrovaná k dani v
jiném členském státě má pro účely vracení daně procesní postavení daňového
subjektu podle zvláštního právního předpisu.59)

(5) Na doklad o prodeji zboží nebo
poskytnutí služby vystavený plátcem na žádost osoby registrované k dani jiného
členského státu je plátce poskytující zdanitelné plnění povinen uvést

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
zdanitelné plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje zdanitelné
plnění,

c)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, sídlo nebo místo
podnikání, popřípadě místo trvalého pobytu nebo místo podnikání osoby, pro
kterou se uskutečňuje zdanitelné plnění,

d)

rozsah a předmět zdanitelného plnění,

e)

evidenční číslo daňového dokladu,

f)

datum uskutečnění zdanitelného plnění,

g)

sazbu daně a základ daně,

h)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nebo na padesátihaléře,

i)

výši ceny včetně daně celkem.

(6) Období pro uplatnění vrácení
daně musí zahrnovat nejméně tři po sobě jdoucí kalendářní měsíce v kalendářním
roce, ale ne více než jeden kalendářní rok. Období pro uplatnění vrácení daně
může být kratší než tři měsíce pouze v případě, že se jedná o zbývající období
kalendářního roku. Žádost o vrácení daně za zbytkové období kalendářního roku
může obsahovat také nákupy zboží nebo služeb, případně dovozy zboží, které
nebyly zahrnuty v předcházejících žádostech, ale týkají se příslušného
kalendářního roku. Žádost nesmí obsahovat vrácení daně, které se vztahuje k
předcházejícím kalendářním rokům. Žádost o vrácení daně za příslušný kalendářní
rok lze podat nejpozději do 30. června následujícího kalendářního roku, jinak
nárok zaniká.

(7) Pokud
je podaná žádost neúplná nebo vzniknou pochybnosti o správnosti, pravdivosti
nebo průkaznosti podané žádosti, daň se nevrátí, dokud nejsou odstraněny vady a
pochybnosti.

(8) Osobě
registrované k dani v jiném členském státu, které vznikl nárok na vrácení daně,
se daň vrátí nejpozději do 6 měsíců ode dne následujícího po dni podání žádosti
nebo po dni odstranění vad žádosti. Daň se vrací v částce zaokrouhlené na celé
koruny.

(9) Daň bude
vrácena, pokud částka vrácené daně činí

a)

nejméně 7 000 Kč za období kratší než jeden kalendářní rok, ale ne kratší
než 3 měsíce, nebo

b)

nejméně 1 000 Kč za období jednoho kalendářního roku nebo období kratší
než 3 měsíce, je-li to zbytek kalendářního roku.

§ 83

Vracení daně zahraničním osobám povinným k dani
(1) Nárok na vrácení daně zaplacené
v ceně nakoupeného zboží a poskytnuté služby v tuzemsku může uplatnit zahraniční
osoba povinná k dani, která nemá sídlo, místo podnikání nebo provozovnu,
popřípadě místo pobytu či místo, kde se obvykle zdržuje, v tuzemsku a
neuskutečňuje v tuzemsku v období, za které žádá o vrácení daně, plnění s
výjimkou plnění podle § 66 až 70 a s výjimkou plnění podle § 15 a § 13 odst. 8,
pokud jsou povinni přiznat a zaplatit daň podle § 108 plátce nebo osoba
identifikovaná k dani, pro které je plnění poskytnuto.

(2) Nárok na vrácení daně zaplacené
v ceně nakoupeného zboží a poskytnuté služby v tuzemsku může uplatnit i
evidovaná osoba podle § 88 odst. 1, která je identifikována v kterémkoliv
členském státě k zvláštnímu režimu pro poskytování elektronické služby, pokud
nakoupené zboží nebo poskytnutou službu použije pro účely poskytnutí
elektronické služby podle zvláštního režimu. Pro tuto osobu se neuplatní
odstavce 3, 11 a 12.

(3)
Daň se vrací na základě principu vzájemnosti. Principem vzájemnosti se rozumí,
že stát, ve kterém má zahraniční osoba sídlo nebo místo trvalého pobytu,
nevyměřuje daň z přidané hodnoty nebo obdobnou všeobecnou daň ze spotřeby, nebo
pokud je taková daň vybrána, je osobě povinné k dani se sídlem nebo místem
trvalého pobytu v tuzemsku ve výši vybrané daně vrácena. Nárok na vrácení daně
může být zahraniční osobou uplatněn u zboží a služeb za obdobných podmínek, za
nichž může být plátcem uplatněn nárok na odpočet daně.

(4) Nárok na vrácení daně uplatňuje
zahraniční osoba podáním žádosti o vrácení daně Finančnímu úřadu pro Prahu 1 na
tiskopisu předepsaném Ministerstvem financí. Žádost o vrácení daně může za
zahraniční osobu podat i tuzemská právnická nebo fyzická osoba za podmínky, že k
podání žádosti je zahraniční osobou zmocněna.

(5) Žádost musí zahraniční
osoba

a)

vyplnit v českém jazyce,

b)

doložit daňovými doklady nebo doklady o prodeji zboží nebo poskytnutí
služby, které byly vystaveny plátcem,

c)

doložit potvrzením, že žadatel je osobou registrovanou k dani z přidané
hodnoty nebo jiné podobné dani ve třetí zemi, které vystaví příslušný úřad ke
správě daně v zemi, kde je zahraniční osoba registrována, toto potvrzení nesmí
být starší než 1 rok od jeho vydání,

d)

doložit písemným prohlášením, že v období, za které uplatňuje nárok na
vrácení daně, nedodala zboží nebo neposkytla službu s místem plnění v
tuzemsku, s výjimkou plnění podle § 66 až 70 a s výjimkou plnění podle § 15 a
§ 13 odst. 8, pokud je povinen přiznat a zaplatit daň podle § 108 plátce, pro
kterého je plnění poskytnuto.

(6) Zahraniční osoba má pro účely
vracení daně procesní postavení daňového subjektu podle zvláštního právního
předpisu.59)

(7) Na doklad o prodeji zboží nebo
služby vystavený plátcem na žádost zahraniční osoby je plátce poskytující
zdanitelné plnění povinen uvést údaje stanovené v § 82 odst. 5.

(8) Období pro uplatnění vrácení
daně musí zahrnovat nejméně tři po sobě jdoucí kalendářní měsíce v kalendářním
roce, ale ne více než jeden kalendářní rok. Období pro uplatnění vrácení daně
může být kratší než tři měsíce pouze v případě, že se jedná o zbývající období
kalendářního roku. Žádost o vrácení daně za zbytkové období kalendářního roku
může obsahovat také nákupy zboží nebo služeb, případně dovozy zboží, které
nebyly zahrnuty v předcházejících žádostech, ale týkají se příslušného
kalendářního roku. Žádost nesmí obsahovat vrácení daně, které se vztahuje k
předcházejícím kalendářním rokům. Žádost o vrácení daně za příslušný kalendářní
rok lze podat nejpozději do 30. června následujícího kalendářního roku, jinak
nárok zaniká.

(9) Pokud
je podaná žádost neúplná nebo vzniknou pochybnosti o správnosti, pravdivosti
nebo průkaznosti podané žádosti, daň se nevrátí, dokud nejsou odstraněny vady a
pochybnosti.

(10)
Zahraniční osobě, které vznikl nárok na vrácení daně, daň se vrátí nejpozději do
6 měsíců ode dne následujícího po dni podání žádosti nebo po dni odstranění vad
žádosti. Daň se vrací v částce zaokrouhlené na celé koruny.

(11) Daň bude vrácena, pokud částka
vrácené daně činí

a)

nejméně 7 000 Kč za období kratší než jeden kalendářní rok, ale ne kratší
než 3 měsíce, nebo

b)

nejméně 1 000 Kč za období jednoho kalendářního roku nebo období kratší
než 3 měsíce, je-li to zbytek kalendářního roku.

(12) Druhy zboží, u kterých nelze
daň vrátit, jsou:

a)

zboží a služby poskytované pro osobní spotřebu,

b)

cestovní náklady, náklady na ubytování a stravování zahraniční
osoby,

c)

zboží a služby spojené s reprezentací zahraniční osoby,

d)

telefonní poplatky,

e)

taxislužba,

f)

pohonné hmoty s výjimkou nafty.

§ 84

Vracení daně fyzickým osobám ze třetích zemí
při vývozu zboží
(1) Nárok na vrácení daně zaplacené
v ceně zboží nakoupeného v tuzemsku může uplatnit osoba, která

a)

nemá trvalý pobyt na území Evropského společenství a její pobyt ve třetí
zemi je zapsán v cestovním pasu nebo jiném dokladu totožnosti, který uznává za
platný Česká republika,

b)

neuskutečňuje ekonomickou činnost v tuzemsku (dále jen "zahraniční fyzická
osoba").

(2)
Zahraniční fyzická osoba může uplatnit nárok na vracení daně, pokud

a)

nakoupené zboží nemá obchodní charakter,

b)

nakoupí zboží, jehož cena včetně daně zaplacená jednomu prodávajícímu v
jednom kalendářním dnu je vyšší než 2 000 Kč,

c)

nakoupené zboží podle písmene b) vyveze v cestovním
styku.

(3)
Prodávající je povinen na vyžádání zahraniční fyzické osoby vystavit doklad o
prodeji zboží, na kterém musí uvést tyto údaje:

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
zdanitelné plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje zdanitelné
plnění,

c)

rozsah a předmět zdanitelného plnění,

d)

evidenční číslo daňového dokladu,

e)

datum uskutečnění zdanitelného plnění,

f)

sazbu daně a základ daně,

g)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nebo na padesátihaléře,

h)

výši ceny včetně daně celkem.

(4) Nárok na vrácení daně nevzniká u
těchto druhů zboží:

a)

uhlovodíková paliva a maziva,

b)

tabákové výrobky,

c)

alkoholické nápoje,

d)

potraviny a další zboží uvedené pod číselným kódem Harmonizovaného systému
v kapitolách 01 až 21.

(5) Nárok na vrácení daně zahraniční
fyzické osobě vznikne, pokud

a)

zahraniční fyzická osoba nakoupené zboží vyveze nejpozději do 3
kalendářních měsíců od konce měsíce, ve kterém se uskutečnilo zdanitelné
plnění uvedené na dokladu o prodeji zboží,

b)

výstup zboží z území Evropského společenství je potvrzen celním orgánem na
tiskopisu předepsaném Ministerstvem financí,

c)

zahraniční fyzická osoba doloží doklad o prodeji zboží vystavený plátcem,
který se váže k vyváženému zboží, a potvrzený tiskopis o vývozu zboží podle
písmene b).

(6) Zahraniční fyzická osoba je
povinna pro účely vydání potvrzení o vývozu zboží předložit celnímu orgánu
vyvážené zboží, tiskopis o vývozu zboží a doklad o prodeji zboží. Vývoz zboží s
uvedením data o vývozu a splnění podmínek podle odstavce 2 celní orgán potvrdí
po předložení zboží zahraniční fyzickou osobou, pokud údaje na dokladu o prodeji
zboží souhlasí s údaji uvedenými na tiskopisu o vývozu zboží a zboží uvedené v
tomto tiskopisu je skutečně vyváženo. Celní orgán doklad o prodeji zboží označí
otiskem razítka a vrátí zahraniční fyzické osobě.

(7) Nárok na vrácení daně může
uplatnit zahraniční fyzická osoba, popřípadě jiná osoba, kterou zahraniční
fyzická osoba zmocní, pouze u plátce, který uskutečnil zdanitelné plnění. Plátce
je povinen daň vrátit

a)

zahraniční fyzické osobě přímo, pokud osobně požádá o vrácení daně a
předloží doklad o prodeji zboží a tiskopis o vývozu zboží potvrzený celním
orgánem, nebo

b)

jiné osobě na základě jejího prohlášení, že jedná jménem a ve prospěch
zahraniční fyzické osoby, pokud předloží doklad o prodeji zboží a potvrzený
tiskopis o vývozu zboží celním orgánem.

(8) Plátce vrácenou daň uvede
nejdříve v daňovém přiznání za zdaňovací období, ve kterém se vrácení daně
uskutečnilo, a nejpozději do 3 let od konce zdaňovacího období, ve kterém se
uskutečnilo zdanitelné plnění. Potvrzený tiskopis o vývozu zboží je plátce
povinen uchovávat po dobu stanovenou v § 27 odst. 1. Daň se vrací v částce
zaokrouhlené na celé koruny.

(9) Nárok na vrácení daně zahraniční
fyzické osobě zaniká, pokud tato osoba nebo jiná osoba podle odstavce 7 písm. b)
nepředloží doklady uvedené v odstavci 7 prodávajícímu do 6 kalendářních měsíců
od konce kalendářního měsíce, ve kterém se uskutečnilo zdanitelné
plnění.

§ 85

Vracení daně osobám se zdravotním postižením
(1) Osoba se zdravotním postižením
má nárok na vrácení zaplacené daně u osobního automobilu zakoupeného v tuzemsku,
a to i formou finančního pronájmu. Při nákupu osobního automobilu formou
finančního pronájmu nevzniká nárok na vrácení daně z přirážky leasingové
společnosti.

(2) Pro
účely tohoto ustanovení se osobou se zdravotním postižením rozumí fyzická osoba,
které byl rozhodnutím příslušného úřadu přiznán příspěvek na zakoupení osobního
automobilu.

(3) Daň se
vrací osobě se zdravotním postižením za jeden osobní automobil nakoupený v
tuzemsku v období 5 let, nejvýše však do výše 100 000 Kč.

(4) Nárok na vrácení zaplacené daně
podle odstavce 3 může osoba se zdravotním postižením uplatnit nejdříve

a)

za kalendářní měsíc, ve kterém byl osobní automobil zakoupen, nebo

b)

při ukončení finančního pronájmu a převodu vlastnického práva na nájemce,
pokud byl osobní automobil nakoupen formou finančního
pronájmu.

(5)
Při zakoupení ojetého osobního automobilu může osoba se zdravotním postižením
uplatnit nárok na vrácení daně vypočtené ze základu daně podle § 90. V tomto
případě je povinen uvést daň na daňovém dokladu i obchodník při uplatnění
zvláštního režimu podle § 90.

(6) Nárok na vrácení zaplacené daně
může osoba se zdravotním postižením uplatnit nejpozději do 6 kalendářních měsíců
od konce kalendářního měsíce, ve kterém se zdanitelné plnění uskutečnilo, a v
případě nakoupeného osobního automobilu formou finančního pronájmu nejpozději do
6 měsíců od konce kalendářního měsíce, ve kterém bylo převedeno vlastnické právo
na nájemce.

(7) Osoba se
zdravotním postižením, která má nárok na vrácení zaplacené daně podle odstavců 1
a 2, může uplatnit tento nárok podáním žádosti o vrácení daně správci daně
místně příslušnému podle jejího trvalého pobytu. Osobě se zdravotním postižením,
která má nárok na vrácení daně, se daň vrátí do 30 dnů ode dne následujícího po
podání žádosti. Daň se vrací v částce zaokrouhlené na celé koruny.

(8) Žádost o vrácení daně musí
obsahovat

a)

jméno a příjmení, trvalý pobyt a rodné číslo zdravotně postižené
osoby,

b)

rozhodnutí podle odstavce 2,

c)

daňový doklad podle § 26 nebo doklad o prodeji osobního automobilu, který
byl vystaven plátcem.

(9) Na dokladu o prodeji osobního
automobilu je plátce povinen uvést

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
zdanitelné plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje zdanitelné
plnění,

c)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, sídlo nebo místo
podnikání, popřípadě místo trvalého pobytu osoby, pro kterou se zdanitelné
plnění uskutečňuje,

d)

rozsah a předmět zdanitelného plnění,

e)

evidenční číslo dokladu,

f)

datum uskutečnění zdanitelného plnění,

g)

sazbu daně a základ daně,

h)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nebo na padesátihaléře,

i)

výši ceny včetně daně celkem.

§ 86

Vracení daně ozbrojeným silám cizích států
(1) Nárok na vrácení daně vzniká
ozbrojeným silám vysílajícího státu,60) který je členským státem
Organizace Severoatlantické smlouvy, popřípadě Organizaci Severoatlantické
smlouvy, pokud smlouva, která je součástí českého právního řádu, stanoví, že
vybrané druhy zboží, služeb a stavby se v tuzemsku osvobodí od daně; to neplatí
v případě, že osvobození od daně se uplatní podle § 68 odst. 9.

(2) Vybranými druhy zboží, služeb a
stavbami se podle odstavce 1 rozumí

a)

uhlovodíková paliva a maziva pro služební vozidla, letadla a lodě
ozbrojených sil nebo civilní složky,

b)

stavby uskutečňované v rámci projektu bezpečnostních investic Organizace
Severoatlantické smlouvy, včetně vybavení těchto staveb,

c)

služby související s provozem staveb uvedených v písmenu
b).

(3)
Vojenské orgány ozbrojených sil vysílajícího státu, popřípadě Organizace
Severoatlantické smlouvy uplatní nárok na vrácení daně prostřednictvím
Ministerstva obrany u Finančního úřadu pro Prahu 1, a to na tiskopise
předepsaném Ministerstvem financí.

(4) Vojenské orgány ozbrojených sil
vysílajícího státu, popřípadě Organizace Severoatlantické smlouvy mají pro tento
účel postavení daňového subjektu bez povinnosti se registrovat.

(5) Žádost o vrácení daně musí být
doložena daňovými doklady podle § 28 nebo doklady o prodeji zboží nebo
poskytnutí služby, které jsou vystaveny plátcem.

(6) Na doklad o prodeji zboží nebo
služeb je plátce poskytující zdanitelné plnění povinen uvést

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který uskutečňuje
zdanitelné plnění,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který uskutečňuje zdanitelné
plnění,

c)

název subjektu podle odstavce 1, pro který se uskutečňuje zdanitelné
plnění,

d)

rozsah a předmět zdanitelného plnění,

e)

evidenční číslo dokladu,

f)

datum uskutečnění zdanitelného plnění,

g)

sazbu daně a základ daně,

h)

výši daně uvedenou v korunách a haléřích, popřípadě zaokrouhlenou na
desítky haléřů nebo na padesátihaléře,

i)

výši ceny nezahrnující daň celkem.

(7) Finanční úřad pro Prahu 1 daň
vrátí na účet Ministerstva obrany vedený pro tyto účely do 30 dnů ode dne
následujícího po podání žádosti nebo po dni, ve kterém dojde k odstranění vad
žádosti. Ministerstvo obrany vrátí daň osobám podle odstavce 1. Nárok na vrácení
daně zaniká nejpozději do 6 kalendářních měsíců od konce měsíce, ve kterém se
uskutečnilo zdanitelné plnění. Daň se vrací v částce zaokrouhlené na celé
koruny.

§ 87

Prodej zboží za ceny bez daně
(1) Zboží lze prodávat na základě
povolení celního úřadu za ceny bez daně v tranzitním prostoru mezinárodních
letišť a na palubách letadel fyzickým osobám při jejich bezprostředním výstupu z
území Evropského společenství.

(2) Zboží, které je předmětem
spotřební daně, lze dodávat do prostor uvedených v odstavci 1 pouze v režimu
podmíněného osvobození od spotřební daně.

(3) U zboží, které bylo dodáno
plátcem v tuzemsku a bylo umístěno do prostor uvedených v odstavci 1, držitel
povolení může uplatnit nárok na odpočet daně za podmínek stanovených tímto
zákonem.

(4) Zboží lze
prodávat za ceny bez daně fyzickým osobám po ověření, že jejich bezprostřední
cílová stanice je ve třetí zemi. Držitel povolení je povinen zajistit, aby při
prodeji zboží bylo na dokladu o prodeji vyznačeno číslo letu, druh zboží a cena
bez daně.

(5) Povolení k
prodeji za ceny bez daně vydává celní úřad místně příslušný mezinárodnímu
letišti, a to i v případě povolení k prodeji za ceny bez daně na palubách
letadel.

(6) Návrh na
povolení musí obsahovat tyto náležitosti:

a)

obchodní firmu nebo název, sídlo a daňové identifikační číslo
navrhovatele, pokud je navrhovatel právnickou osobou; jméno a příjmení,
popřípadě obchodní firmu, místo podnikání a daňové identifikační číslo nebo
datum narození navrhovatele, pokud je navrhovatel fyzickou osobou,

b)

označení prostor podle odstavce 1, popřípadě uvedení leteckých linek, na
kterých hodlá navrhovatel prodávat zboží za ceny bez daně,

c)

název, popřípadě označení prodávaného zboží,

d)

souhlas provozovatele letiště s prodejem za ceny bez daně v prostorách
uvedených v odstavci 1, popřípadě souhlas provozovatele letiště s prodejem za
ceny bez daně na palubách letadel,

e)

výpis z obchodního rejstříku nebo výpis z živnostenského rejstříku, který
nesmí být v den podání návrhu starší 30 dnů,

f)

doklad o tom, že navrhovatel nemá v tuzemsku nedoplatek evidovaný správcem
daně nebo nedoplatek na zdravotním pojištění, na pojistném na sociální
zabezpečení a na příspěvku na státní politiku zaměstnanosti, včetně penále,
který nesmí být v den podání návrhu starší 30 dnů,

g)

výpis z evidence Rejstříku trestů, pokud je navrhovatelem fyzická osoba,
nebo výpisy z evidence Rejstříku trestů statutárního orgánu nebo členů
statutárního orgánu, pokud je navrhovatelem právnická osoba, které nesmějí být
v den podání návrhu starší více než 30 dnů.

(7) Celní úřad vydá povolení, pokud
návrh na vydání povolení obsahuje náležitosti uvedené v odstavci 6 a navrhovatel
není v likvidaci nebo v konkursním řízení či vyrovnacím řízení.

(8) Celní úřad rozhodne o návrhu na
vydání povolení do 60 dnů od zahájení řízení; ve zvlášť složitých případech
rozhodne nejdéle do 90 dnů; pokud nelze vzhledem k povaze věci rozhodnout ani v
této lhůtě, může ji přiměřeně prodloužit nejblíže vyšší nadřízený orgán.
Jestliže nemůže celní úřad rozhodnout do 60 dnů, popřípadě do 90 dnů, musí o tom
navrhovatele s uvedením důvodu uvědomit.

(9) V povolení k prodeji za ceny bez
daně celní úřad stanoví druhy zboží, které mohou být prodávány za ceny bez
daně.

(10) Celní úřad
může v povolení stanovit podmínky pro zabezpečení zboží v prostorách uvedených v
odstavci 1 a na palubách letadel a prostorů, ve kterých je zboží skladováno před
jejich umístěním do prostor uvedených v odstavci 1 a na paluby
letadel.

(11) Držitel
povolení musí nejpozději do 15 dnů ode dne vzniku změny oznámit celnímu úřadu
každou změnu skutečností a údajů uvedených v odstavci 6. U změny sídla,
popřípadě místa podnikání, označení prostor, popřípadě leteckých linek nebo
druhů zboží, celní úřad rozhodne o změně povolení. U změny ostatních skutečností
a údajů, které jsou uvedeny v povolení, celní úřad vydá nové povolení a odejme
předchozí povolení. Doručené nebo sdělené nové rozhodnutí o vydání povolení musí
současně ve výrokové části obsahovat rozhodnutí o odejmutí původního
povolení.

(12) Povolení
zaniká

a)

zánikem právnické osoby, pokud je držitel právnickou osobou,

b)

úmrtím držitele nebo nabytím právní moci rozsudku soudu o prohlášení
držitele za mrtvého, pokud je držitel fyzickou osobou,

c)

nabytím právní moci usnesení soudu o zamítnutí návrhu na prohlášení
konkurzu pro nedostatek majetku nebo nabytím právní moci usnesení soudu,
kterým se ruší konkurz na majetek držitele, nebo

d)

dnem zániku živnostenského oprávnění.

(13) Celní úřad povolení odejme,
pokud

a)

se změnily podmínky, na jejichž základě bylo povolení vydáno a držitel
nepožádal o jeho změnu,

b)

držitel o to požádá, nebo

c)

držitel nedodržuje podmínky týkající se prodeje zboží za ceny bez daně
stanovené tímto zákonem nebo jiným právním předpisem nebo podmínky uvedené v
povolení.

HLAVA III

ZVLÁŠTNÍ REŽIMY

§ 88

Zvláštní režim pro poskytnutí elektronických
služeb
(1)
Zahraniční osoba povinná k dani, která není v tuzemsku osobou povinnou přiznat a
zaplatit daň s výjimkou § 108 odst. 1 písm. o) a povinnost přiznat a zaplatit
daň nemá ani v jiném členském státě (dále jen "evidovaná osoba"), může
postupovat podle zvláštního režimu, pokud poskytne elektronickou službu osobě,
která není osobou povinnou k dani a která má sídlo, místo pobytu nebo se obvykle
zdržuje na území Evropského společenství, a pokud postupuje podle zvláštního
režimu při poskytnutí všech elektronických služeb, na které lze uplatnit tento
zvláštní režim.

(2) Pro
účely tohoto ustanovení se rozumí

a)

státem identifikace členský stát, který si evidovaná osoba zvolí jako
stát, ve kterém se přihlásí k postupu podle zvláštního režimu,

b)

státem spotřeby členský stát, ve kterém je podle § 10 odst. 10 místo
plnění při poskytnutí elektronické služby.

(3) Evidovaná osoba, která si zvolí
tuzemsko jako stát identifikace, je povinna oznámit Finančnímu úřadu Brno
I

a)

zahájení a zrušení činnosti podle zvláštního režimu,

b)

změny, na jejichž základě není oprávněna dále postupovat podle zvláštního
režimu, a

c)

změny týkající se údajů o zahájení činnosti.

(4) Oznámení podle odstavce 3 musí
být učiněno elektronicky ve formě stanovené Ministerstvem financí.

(5) Oznámení podle odstavce 3 může
být učiněno také v anglickém jazyce.

(6) Pokud se jedná o oznámení
zahájení činnosti podle zvláštního režimu, je v něm evidovaná osoba povinna
uvést

a)

název, pod kterým podniká,

b)

adresu,

c)

elektronické adresy včetně identifikace jejich webových stránek,

d)

prohlášení, že není plátcem ani osobou evidovanou k dani v jiném členském
státě, a

e)

daňové identifikační číslo, které jí bylo přiděleno ve třetí
zemi.

(7) Po
oznámení zahájení činnosti podle zvláštního režimu přidělí Finanční úřad Brno I
na žádost evidované osobě daňové evidenční číslo.

(8) Evidovaná osoba, která si zvolí
tuzemsko jako stát identifikace, je povinna podat hlášení o dani Finančnímu
úřadu Brno I za každé kalendářní čtvrtletí nejpozději do 20 dnů po skončení
příslušného kalendářního čtvrtletí a zaplatit daň v eurech ve výši daně uvedené
v hlášení.

(9) Hlášení o
dani musí být podáno elektronicky ve formě stanovené Ministerstvem financí.
Evidovaná osoba je povinna v hlášení uvést

a)

daňové evidenční číslo,

b)

celkovou částku za poskytnuté elektronické služby za kalendářní čtvrtletí,
sníženou o daň, pro každý stát spotřeby,

c)

výši daně v eurech vyčíslenou podle příslušných sazeb daně z částky
poskytnuté služby ve státu spotřeby a

d)

celkovou výši daně za elektronické služby poskytnuté podle zvláštního
režimu na území Evropského společenství.

(10) Evidovaná osoba, která si zvolí
tuzemsko jako stát identifikace, je povinna uchovávat záznamy o plnění, na které
se vztahuje zvláštní režim, po dobu 10 let od konce roku, ve kterém se plnění
uskutečnilo, a v této době je povinna na vyžádání správce daně záznamy
elektronicky poskytnout. Správce daně daň nevyměřuje a postupuje pouze v souladu
s hlášením a provedenou platbou daně.

(11) Správce daně odejme evidované
osobě, která si zvolí tuzemsko jako členský stát identifikace, daňové evidenční
číslo, pokud

a)

evidovaná osoba opakovaně poruší podmínky zvláštního režimu,

b)

evidovaná osoba správci daně oznámí, že již nebude poskytovat elektronické
služby podle zvláštního režimu,

c)

zjistí, že evidovaná osoba přestala poskytovat elektronické služby podle
zvláštního režimu, nebo

d)

evidovaná osoba nesplňuje podmínky pro postup podle zvláštního
režimu.

(12)
Jestliže správce daně odejme evidované osobě daňové evidenční číslo, evidovaná
osoba není oprávněna postupovat podle zvláštního režimu.

(13) Rozhodnutí o odejmutí se
doručuje evidované osobě elektronicky bez zaručeného elektronického podpisu
stejným způsobem, jakým je podáváno oznámení podle odstavce 3.

§ 89

Zvláštní režim pro cestovní službu
(1) Zvláštní režim je povinen použít
poskytovatel cestovní služby, který jedná se zákazníkem vlastním jménem, při
poskytnutí cestovní služby zákazníkovi.

(2) Pro účely tohoto zákona se
rozumí

a)

poskytovatelem cestovní služby plátce, který poskytuje zákazníkovi
cestovní službu,

b)

zákazníkem osoba, které je poskytnuta cestovní služba,

c)

cestovní službou poskytnutí služby zákazníkovi, která zahrnuje kombinace
služeb cestovního ruchu61) a popřípadě zboží, pokud jsou jednotlivé
služby cestovního ruchu a zboží nakoupené od jiných osob povinných k dani;
poskytnutí cestovní služby se považuje za poskytnutí jedné služby, přestože k
uskutečnění cestovní služby se využije více služeb cestovního ruchu a
popřípadě zboží nakoupené od jiných osob povinných k dani; za cestovní službu
se považuje i poskytnutí služby zákazníkovi, která zahrnuje pouze jednu
nakoupenou službu cestovního ruchu ubytování nebo dopravy.

(3) Při poskytnutí cestovní služby
je základem daně přirážka poskytovatele cestovní služby snížená o daň z
přirážky. Tato přirážka se stanoví jako rozdíl mezi celkovou peněžní částkou,
kterou jako úplatu obdržel nebo má obdržet plátce od zákazníka nebo třetí osoby
za poskytnutou cestovní službu, a součtem částek, které plátce uhradil nebo má
uhradit za jednotlivé služby cestovního ruchu a zboží nakoupené od jiných osob
povinných k dani, které jsou přímo zahrnuté do cestovní služby. Přirážku je
možné stanovit také jako rozdíl mezi celkovou částkou, kterou jako úplatu
obdržel nebo má obdržet poskytovatel cestovních služeb za poskytnuté cestovní
služby uskutečněné za zdaňovací období, a celkovou částkou, kterou poskytovatel
cestovních služeb uhradil nebo má uhradit za nakoupené služby cestovního ruchu,
případně zboží od jiných osob povinných k dani, které jsou přímo zahrnuté do
cestovních služeb uskutečněných za toto zdaňovací období. Je-li tento rozdíl
záporný, základem daně je nula.

(4) Místo plnění při poskytnutí
cestovní služby se stanoví podle § 9.

(5) Poskytovatel cestovní služby je
povinen přiznat daň ke dni uskutečnění cestovní služby. Cestovní služba se
považuje za uskutečněnou dnem poskytnutí cestovní služby. Za poskytnutí cestovní
služby se považuje den poskytnutí poslední služby cestovního ruchu zahrnuté v
cestovní službě.

(6) U
cestovní služby se uplatňuje základní sazba daně.

(7) Pokud jednotlivé služby
cestovního ruchu nakoupené od jiných osob povinných k dani jsou poskytnuty mimo
území Evropského společenství, cestovní služba je osvobozena od daně s nárokem
na odpočet daně. Jestliže služby cestovního ruchu nakoupené od jiných osob
povinných k dani jsou poskytnuty jak mimo území Evropského společenství, tak i
na území Evropského společenství, je cestovní služba osvobozena od daně s
nárokem na odpočet daně jen v poměru odpovídajícímu poskytnutým službám mimo
území Evropského společenství a na území Evropského společenství.

(8) Poskytovatel cestovní služby
nemá nárok na odpočet daně ani na vrácení daně v jiném členském státě u zboží a
služeb cestovního ruchu nakoupených od plátců nebo od osob registrovaných k dani
v jiném členském státě, které poskytuje zákazníkovi jako součást cestovní
služby.

(9) Poskytovatel
cestovní služby při poskytnutí cestovní služby nesmí samostatně uvést na daňovém
dokladu daň týkající se přirážky.

(10) Plátce, kterému byla poskytnuta
cestovní služba, nemá nárok na odpočet daně z přirážky, kterou je povinen
zaplatit v ceně za tuto poskytnutou službu.

(11) Pokud poskytovatel cestovní
služby poskytuje vlastní službu nebo zboží vytvořené vlastní činností, které
nesmí zahrnout do cestovní služby, je povinen uplatňovat daň u těchto
zdanitelných plnění podle příslušné sazby daně a daň se vypočítá z ceny zjištěné
podle zvláštního právního předpisu25), která se považuje za peněžní
částku včetně daně.

(12)
Pokud poskytovatel cestovní služby uplatňuje daň a současně je povinen použít
zvláštní režim, je také povinen vést v evidenci pro daňové účely samostatně
plnění podle jednotlivých způsobů uplatňování daně.

(13) Plátce je povinen opravit
základ daně a výši daně u poskytnuté cestovní služby při změně ceny nakoupené
služby nebo zboží nebo celkové částky za poskytnutou cestovní službu podle
odstavce 3, případně jiné změny, pokud tato změna má za následek zvýšení daňové
povinnosti. Rozdíl původního a opraveného základu daně se považuje za samostatné
zdanitelné plnění a plátce je povinen provést opravu ke dni změny ceny nakoupené
služby nebo zboží nebo celkové částky za poskytnutou cestovní službu podle
odstavce 3, případně jiné změny. Pro výpočet daně se použije sazba daně platná
ke dni uskutečnění původního zdanitelného plnění. Jestliže změna ceny nakoupené
služby nebo zboží nebo celkové částky za poskytnutou cestovní službu podle
odstavce 3, případně jiné změny, má za následek snížení daňové povinnosti, může
plátce opravit základ daně a výši daně stejným způsobem.

(14) Pokud však plátce poskytuje
cestovní služby jiné osobě povinné k dani, která není poskytovatelem cestovní
služby, pro účely uskutečňování ekonomických činností, nemusí uplatňovat
zvláštní režim a uplatňuje u jednotlivých nakoupených služeb cestovního ruchu
daň na výstupu podle příslušné sazby daně, pokud všechny nakoupené služby
cestovního ruchu zahrnuté v cestovní službě jsou poskytnuty v
tuzemsku.

(15) Zvláštní
režim není oprávněn použít plátce, který poskytuje službu spočívající v
zajištění cestovní služby jménem a na účet jiné osoby. Poskytnutí této služby je
zdanitelným plněním, pokud není osvobozeno od daně s nárokem na odpočet daně
podle § 68 odst. 13. Daň se vypočítá z úplaty, kterou plátce obdržel nebo má
obdržet za poskytnutou službu, která se považuje za peněžní částku včetně daně.
Pokud jsou služby cestovního ruchu zahrnuté v cestovní službě poskytnuty jak
mimo území Evropského společenství, tak i na území Evropského společenství, je
poskytnutí služby spočívající v zajištění cestovní služby jménem a na účet jiné
osoby osvobozeno od daně s nárokem na odpočet daně jen v poměru odpovídajícímu
poskytnutým službám cestovního ruchu mimo území Evropského společenství a na
území Evropského společenství.

§ 90

Zvláštní režim pro obchodníky s použitým zbožím,
uměleckými díly, sběratelskými předměty a
starožitnostmi
(1) Pro účely tohoto ustanovení se
rozumí

a)

uměleckými díly, sběratelskými předměty, starožitnostmi zboží uvedené v
příloze č. 4,

b)

použitým zbožím hmotný movitý majetek, který je vhodný k dalšímu použití v
nezměněném stavu nebo po opravě, kromě uměleckých děl, sběratelských předmětů
nebo starožitností uvedených v příloze č. 4 a kromě drahých kovů a
drahokamů,

c)

obchodníkem plátce nebo osoba registrovaná k dani v jiném členském státě,
která v rámci uskutečňování ekonomických činností pořizuje nebo dováží použité
zboží, umělecké předměty, sběratelské předměty nebo starožitnosti za účelem
dalšího prodeje, jednající na vlastní účet nebo na účet jiné osoby, pokud ji
náleží odměna.

(2) Zvláštní režim může použít
obchodník při dodání použitého zboží včetně dodání použitého zboží na základě
smlouvy o finančním pronájmu, uměleckého díla, sběratelského předmětu nebo
starožitnosti, pokud je toto zboží obchodníkovi dodáno

a)

osobou, která není plátcem ani osobou registrovanou k dani v jiném
členském státě,

b)

jiným plátcem, pro které dodání tohoto zboží je osvobozeno od daně podle §
62, nebo

c)

jiným obchodníkem, pokud při dodání tohoto zboží tímto jiným obchodníkem
byl použit zvláštní režim.

(3) Pokud podle odstavce 2 písm. c)
je dodání použitého zboží, uměleckého díla, sběratelského předmětu nebo
starožitnosti, jiným obchodníkem z jiného členského státu, předmětem daně s
použitím zvláštního režimu v členském státě zahájení odeslání nebo přepravy
tohoto zboží, není pořízení tohoto zboží z jiného členského státu předmětem daně
v tuzemsku.

(4) Při
použití zvláštního režimu je základem daně přirážka snížená o daň z přirážky.
Tato přirážka se stanoví jako rozdíl mezi prodejní cenou obchodníka a pořizovací
cenou tohoto zboží. Pokud je tento rozdíl záporný, základem daně je nula. Pro
účely tohoto ustanovení se rozumí

a)

prodejní cenou úplata, která byla nebo má být získaná obchodníkem od
osoby, které je zboží dodáno, nebo od třetí strany, včetně dotace k ceně,
daní, cel, poplatků a vedlejších výdajů jako provize, náklady na balné,
přepravu a pojištění požadované obchodníkem od osoby, které je zboží dodáno, s
výjimkou částek uvedených v § 36 odst. 5,

b)

pořizovací cenou úplata stanovená v písmenu a), která byla nebo má být
získaná od obchodníka osobou, která mu zboží dodává.

(5) Obchodník se může rozhodnout pro
používání zvláštního režimu při dodání

a)

uměleckého díla, sběratelského předmětu nebo starožitnosti, které sám
dovezl,

b)

uměleckého díla, které mu dodal zhotovitel díla nebo jeho právní
nástupce,

c)

uměleckého díla, které mu dodal jiný plátce nebo osoba registrovaná k dani
v jiném členském státě, kteří nejsou obchodníky, u kterého byla uplatněna
snížená sazba daně.

(6) Pokud obchodník postupuje podle
odstavce 5, je povinen stanovit základ daně podle odstavce 4. Pořizovací cena
pro výpočet přirážky při dovozu zboží podle odstavce 5 písm. a) se stanoví jako
součet základu daně při dovozu tohoto zboží a daně vyměřené při dovozu
zboží.

(7) Postup podle
odstavce 5 je obchodník povinen oznámit správci daně. Obchodník je povinen
postupovat podle zvláštního režimu nejméně dva následující po sobě jdoucí
kalendářní roky ode dne oznámení.

(8) Pokud při dodání použitého
zboží, uměleckého díla, sběratelského předmětu nebo starožitnosti jsou splněny
podmínky pro osvobození vývozu zboží podle § 66, je dodání tohoto zboží,
jestliže je předmětem zvláštního režimu, také osvobozeno od daně.

(9) Plátce nemá nárok na odpočet
daně z přirážky, kterou je povinen zaplatit v prodejní ceně zboží, které mu bylo
dodáno obchodníkem, pokud je dodání tohoto zboží předmětem zvláštního
režimu.

(10) Obchodník
při dodání zboží, které je předmětem zvláštního režimu, nemá nárok na odpočet
daně

a)

u uměleckého díla, sběratelského předmětu nebo starožitnosti, které sám
dovezl,

b)

u uměleckého díla, které mu dodal zhotovitel díla nebo jeho právní
nástupce,

c)

u uměleckého díla, které mu dodal jiný plátce nebo osoba registrovaná k
dani v jiném členském státě, kteří nejsou obchodníky, u kterého byla uplatněna
snížená sazba daně.

(11) Pokud se použije zvláštní režim
při dodání zboží do jiného členského státu, nepoužije se § 8 a 64. Zvláštní
režim nelze použít při dodání nového dopravního prostředku z tuzemska do jiného
členského státu.

(12)
Pokud obchodník uplatňuje daň a současně používá zvláštní režim, je povinen vést
v evidenci pro daňové účely samostatně plnění podle jednotlivých způsobů
uplatňování daně.

(13)
Obchodník při dodání zboží, které je předmětem zvláštního režimu, nesmí
samostatně uvést na daňovém dokladu daň týkající se přirážky, pokud zákon
nestanoví jinak.

(14)
Pokud obchodník uplatňuje daň při

a)

dodání uměleckého díla, sběratelského předmětu nebo starožitnosti, které
sám dovezl, má nárok na odpočet daně při dovozu tohoto zboží,

b)

dodání uměleckého díla, které mu dodal zhotovitel díla nebo jeho právní
nástupce, má nárok na odpočet daně u dodaného uměleckého díla,

c)

dodání uměleckého díla, které mu dodal jiný plátce nebo osoba registrovaná
k dani v jiném členském státě, kteří nejsou obchodníky, u kterého byla
uplatněna daň, má nárok na odpočet daně u dodaného uměleckého
díla,

přičemž může uplatnit nárok na odpočet daně u tohoto
zboží nejdříve ve zdaňovacím období, ve kterém je povinen přiznat
daň.

§ 91

Zvláštní režim pro plátce, kteří nakupují zboží
za účelem jeho dalšího prodeje v nezměněném stavu
Plátci, kteří nakupují zboží za
účelem jeho dalšího prodeje v nezměněném stavu a nejsou prokazatelně schopni
vykazovat daň na výstupu na základě kontrolovatelné denní evidence tržeb, mohou
požádat příslušného správce daně o stanovení individuálního způsobu stanovení
daňové povinnosti. Správce daně je povinen stanovit plátci na základě
konkrétních podmínek vedení záznamní povinnosti ve smyslu § 100 a zvláštního
právního předpisu62) individuální způsob stanovení daňové povinnosti.
Správce daně zároveň určí plátci i dobu, na kterou se tato výjimka
vztahuje.

§ 92

Zvláštní režim pro investiční zlato
(1) Investičním zlatem se
rozumí

a)

zlato ve tvaru uzančních slitků o hmotnosti připouštěné na trhy zlata a
ryzosti nejméně 995 tisícin,

b)

zlaté mince, které

1.

mají ryzost nejméně 900 tisícin,

2.

byly vyraženy po roce 1800,

3.

jsou nebo byly v zemi svého původu zákonným platidlem a

4.

jsou obvykle prodávány za cenu, která nepřevyšuje volnou tržní hodnotu
jejich zlatého obsahu o více než 80 %.

(2) Česká národní banka uveřejní ve
Věstníku České národní banky seznam zlatých mincí, které splňují podmínky podle
odstavce 1 písm. b).

(3)
Od daně je osvobozeno dodání investičního zlata v tuzemsku, pořízení z jiného
členského státu a jeho dovoz. Osvobození od daně se vztahuje i na

a)

investiční zlato s osvědčením pro fyzicky alokované a nealokované
zlato,

b)

investiční zlato obchodované na zlatých účtech, a to zejména úvěry a swapy
zakládající k investičnímu zlatu vlastnické právo nebo právní nárok,
nebo

c)

termínované obchody s investičním zlatem, včetně futures a forwardů, které
zahrnují převod vlastnického práva nebo právního nároku k investičnímu
zlatu.

(4) Od
daně bez nároku na odpočet daně je osvobozena služba osobou, která jedná jménem
a na účet jiné osoby, která spočívá v zajištění dodání zlata.

(5) Plátce, který investiční zlato
vyrobí nebo zlato přemění na investiční zlato, se může rozhodnout, že uplatní
daň u dodání investičního zlata, které by bylo osvobozeno podle odstavce 3,
jinému plátci nebo osobě registrované k dani v jiném členském státě.

(6) U zprostředkovatelské služby,
která spočívá v obstarání dodání investičního zlata podle odstavce 4, může být
uplatněna daň, pokud plátce při dodání investičního zlata uplatnil daň podle
odstavce 5.

(7) Plátce,
který dodává investiční zlato osvobozené od daně, má nárok na odpočet daně v
plné výši

a)

při nakoupení investičního zlata, u něhož byla uplatněna daň podle
odstavce 5,

b)

při nakoupení, pořízení z jiného členského státu nebo dovozu zlata, které
není investičním zlatem, a které následně plátce nebo jím zmocněná třetí osoba
přemění na investiční zlato, nebo

c)

při nakoupení služby, spočívající ve změně formy, hmotnosti nebo ryzosti
zlata, včetně investičního zlata.

(8) Plátce, který investiční zlato
vyrobí nebo zlato přemění na investiční zlato, má nárok na odpočet daně v plné
výši při nakoupení, pořízení z jiného členského státu nebo dovozu zboží nebo
služby, přímo související s výrobou investičního zlata nebo přeměnou zlata na
investiční zlato.

§ 92a

Zvláštní režim pro dodávání zlata
(1) Za zlato se pro účely tohoto
ustanovení považuje

a)

zlato o ryzosti 333 tisícin nebo vyšší s výjimkou investičního zlata v
podobě neopracované, zejména slitku, cihly, prutu, valounu, zrna, granule,
granálie, lístku, drátu, prášku, zlomků, smetků nebo odpadu,

b)

investiční zlato při dodání podle § 92 odst. 5.

(2) Při dodání zlata s místem plnění
v tuzemsku plátcem jinému plátci, osobě registrované k dani v jiném členském
státě nebo zahraniční osobě povinné k dani s výjimkou vývozu a dodání zlata do
jiného členského státu, jsou povinny přiznat daň osoby, kterým je zlato
dodáno.

(3) Plátce,
který dodává zlato osobám podle odstavce 2, je povinen správci daně oznámit
první dodání zlata každé osobě nejpozději do dne prvního dodání této
osobě.

(4) Plátce, který
dodává zlato osobám podle odstavce 2, je povinen vystavit daňový doklad
nejpozději do 15 dnů ode dne uskutečnění zdanitelného plnění.

(5) Daňový doklad musí
obsahovat

a)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo názvu, sídlo nebo místo podnikání plátce, který dodává
zlato,

b)

daňové identifikační číslo plátce, který dodává zlato,

c)

obchodní firmu nebo jméno a příjmení, popřípadě název, dodatek ke jménu a
příjmení nebo název, sídlo nebo místo podnikání osoby, které je zlato
dodáno,

d)

daňové identifikační číslo plátce, kterému je zlato dodáno,

e)

evidenční číslo daňového dokladu,

f)

rozsah a předmět plnění včetně váhy a ryzosti zlata,

g)

datum vystavení daňového dokladu,

h)

datum uskutečnění plnění,

i)

jednotkovou cenu bez daně, a dále slevu, pokud není obsažena v jednotkové
ceně,

j)

základ daně,

k)

sazbu daně nebo sdělení, že se jedná o plnění osvobozené od daně, a odkaz
na příslušné ustanovení tohoto zákona,

l)

sdělení, že výše daně je povinna doplnit a přiznat osoba, které je zlato
dodáno.

(6)
Osoby podle odstavce 2, kterým je zlato dodáno, jsou povinny doplnit na
obdrženém daňovém dokladu výši daně uvedenou v korunách a v haléřích, popř.
zaokrouhlenou na desítky haléřů nebo na padesátihaléře. Za správnost vypočtené
daně odpovídají tyto osoby.

(7) Osoby podle odstavce 2, kterým
je zlato dodáno, jsou povinny přiznat daň ke dni uskutečnění zdanitelného
plnění.

(8) Zvláštní
režim se nepoužije při dodání zlata České národní bance.

HLAVA IV

SPRÁVA DANĚ V TUZEMSKU

§ 93

Správa daně
(1) Při správě daně a při řízení o
věcech upravených tímto zákonem se postupuje podle právního předpisu
upravujícího správu daní,59) pokud tento zákon nestanoví
jinak.

(2) Při dovozu a
vývozu zboží se postupuje podle právního předpisu upravujícího správu
cla14), pokud tento zákon nestanoví jinak.

§ 94

Plátci
(1) Osoba povinná k dani, která má
sídlo, místo podnikání nebo provozovnu v tuzemsku, jejíž obrat za nejvýše 12
kalendářních měsíců přesáhne částku uvedenou v § 6, se stává plátcem od prvního
dne třetího měsíce následujícího po měsíci, ve kterém překročila stanovený
obrat. Pokud nesplní registrační povinnost, stává se plátcem dnem účinnosti
registrace uvedeným na osvědčení o registraci.

(2) Osoby povinné k dani se sídlem,
místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, které uskutečňují zdanitelná
plnění na základě smlouvy o sdružení10) nebo jiné obdobné smlouvy,
jejichž individuální obrat nepřekročí částku podle § 6, ale celkový obrat těchto
osob v rámci sdružení i mimo něj překročí částku uvedenou v § 6, se stávají
plátci dnem účinnosti uvedeným na osvědčení o registraci. Osoba povinná k dani
se sídlem, místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která uzavře smlouvu o
sdružení nebo jinou obdobnou smlouvu s jiným plátcem, se stává plátcem dnem
uzavření této smlouvy. Osoby povinné k dani se sídlem, místem podnikání nebo
provozovnou v tuzemsku, které uskutečňují zdanitelná plnění společně na základě
smlouvy o sdružení nebo jiné obdobné smlouvy, se stávají plátci dnem účinnosti
uvedeným na osvědčení o registraci účastníka, který se zaregistroval jako plátce
nejdříve.

(3) Osoba
povinná k dani se sídlem, místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která
nabývá majetek pro účely uskutečňování ekonomických činností na základě
rozhodnutí o privatizaci podle zvláštního právního předpisu,63) a
osoba povinná k dani se sídlem, místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku,
která nabývá majetek od plátce na základě smlouvy o prodeji podniku nebo vkladem
podniku nebo části podniku, tvořící organizační složku podniku, se stává plátcem
dnem nabytí majetku.

(4)
Osoby povinné k dani se sídlem, místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, na
které při přeměně společnosti nebo družstva podle zvláštního právního
předpisu64) přechází nebo je převáděno jmění zanikající společnosti
nebo družstva, pokud zanikající společnost nebo družstvo byly plátcem, se
stávají plátci dnem zápisu přeměny do obchodního rejstříku. Právnická osoba,
která při změně právní formy na jinou formu podle zvláštního právního
předpisu64) nezaniká ani nepřechází její jmění na právního nástupce,
pouze se mění její vnitřní právní poměry a právní postavení jejích společníků,
nepřestává být plátcem.

(5) Osoba povinná k dani, která jako
osoba oprávněná podle zvláštního právního předpisu pokračuje po zemřelém plátci
v živnosti, se stává plátcem ke dni následujícímu po dni úmrtí plátce. Při
ukončení dědického řízení se dědic, kterému je majetek vydáván a který pokračuje
po zemřelém plátci v živnosti, stává plátcem ke dni následujícímu po dni vydání
majetku.

(6) Osoba
povinná k dani se sídlem, místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která
uskutečňuje zdanitelná plnění nebo plnění osvobozená od daně s nárokem na
odpočet daně, a uskutečňuje pořízení zboží z jiného členského státu, se stává
plátcem dnem, kdy hodnota pořízeného zboží bez daně v běžném kalendářním roce
převýší částku 326 000 Kč. Do celkové hodnoty pořízeného zboží podle § 2 odst. 2
písm. b) se započítává hodnota zboží dodaného osobě povinné k dani formou
zasílání zboží podle § 18 a hodnota zboží, které bylo touto osobou nakoupeno v
jiném členském státě od osoby registrované k dani a přemístěno do tuzemska.
Plátce je povinen přiznat a zaplatit daň z pořízeného zboží, jehož hodnotou
překročí uvedenou částku.

(7) Osoba povinná k dani se sídlem,
místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která uskutečňuje zdanitelná
plnění nebo plnění osvobozená od daně s nárokem na odpočet daně, které je
zasíláno zboží podle § 18, které je předmětem spotřební daně, se stává plátcem
dnem dodání zboží. Plátce je povinen přiznat a zaplatit daň ze zboží dodaného v
tento den.

(8) Osoba
povinná k dani se sídlem, místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která
uskutečňuje zdanitelná plnění nebo plnění osvobozená od daně s nárokem na
odpočet daně, které jsou poskytovány služby uvedené v § 10 odst. 1, 2, 4, 5, 6,
9, 12 a 13 osobou registrovanou k dani v jiném členském státu, která nemá sídlo,
místo podnikání nebo provozovnu v tuzemsku, nebo zahraniční osobou povinnou k
dani, se stává plátcem dnem poskytnutí uvedených služeb. Plátce je povinen
přiznat a zaplatit daň již ze služeb poskytnutých tento den.

(9) Osoba povinná k dani se sídlem,
místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která uskutečňuje zdanitelná
plnění nebo plnění osvobozená od daně s nárokem na odpočet daně, které je dodáno
zboží podle § 13 odst. 8 osobou registrovanou k dani v jiném členském státu,
která nemá sídlo, místo podnikání nebo provozovnu v tuzemsku, nebo zahraniční
osobou povinnou k dani, se stává plátcem dnem dodání zboží. Plátce je povinen
přiznat a zaplatit daň ze zboží dodaného v tento den.

(10) Plátce je povinen uvádět daňové
identifikační číslo ve struktuře kód země CZ a kmenová část, kterou tvoří obecný
identifikátor podle zvláštního právního předpisu.65)

(11) Osoba registrovaná k dani v
jiném členském státě, která nemá sídlo, místo podnikání nebo provozovnu v
tuzemsku, nebo zahraniční osoba povinná k dani, která uskuteční plnění s místem
plnění v tuzemsku a je osobou povinnou přiznat a zaplatit daň z tohoto plnění
podle § 108, se stává plátcem dnem uskutečnění tohoto plnění.

(12) Osoba registrovaná k dani v
jiném členském státě nebo zahraniční osoba povinná k dani, které nejsou
registrovány jako plátci a je jim dodáno zlato podle § 92a s místem plnění v
tuzemsku, se stávají plátcem dnem uskutečnění dodání tohoto zlata.

§ 95

Registrace plátce
(1) Osoba povinná k dani se sídlem,
místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, jejíž obrat překročil částku
uvedenou v § 6, je povinna podat přihlášku k registraci do 15 dnů po skončení
kalendářního měsíce, ve kterém překročila stanovený limit.

(2) Osoby povinné k dani se sídlem,
místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, které uskutečňují zdanitelná
plnění společně na základě smlouvy o sdružení10) nebo jiné obdobné
smlouvy, jsou povinny, pokud celkový obrat těchto osob v rámci sdružení i mimo
něj překročí částku uvedenou v § 6, podat jednotlivě přihlášku k registraci ve
lhůtě uvedené v odstavci 1. Osoba povinná k dani se sídlem, místem podnikání
nebo provozovnou v tuzemsku, která uzavře smlouvu o sdružení nebo jinou obdobnou
smlouvu s plátcem, je povinna podat přihlášku k registraci nejpozději ke dni
uzavření této smlouvy. Osoby povinné k dani se sídlem, místem podnikání nebo
provozovnou v tuzemsku, které podnikají společně na základě smlouvy o sdružení
nebo jiné obdobné smlouvy a nejsou plátci, jsou povinny podat přihlášku k
registraci nejpozději k datu účinnosti uvedenému na osvědčení o registraci
účastníka, který je registrován jako plátce nejdříve. Současně s přihláškou k
registraci předloží jednotliví účastníci správci daně písemnou smlouvu o
sdružení a sdělí jméno určeného účastníka sdružení, který povede daňovou
evidenci za sdružení podle § 100 odst. 3.

(3) Osoba povinná k dani se sídlem,
místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která nabývá majetek pro účely
uskutečňování ekonomických činností na základě rozhodnutí o privatizaci nebo na
základě smlouvy o prodeji podniku nebo vkladem podniku nebo části podniku,
tvořící organizační složku podniku, je povinna podat přihlášku k registraci
nejpozději do dne nabytí majetku.

(4) Osoby povinné k dani se sídlem,
místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, na které při přeměně společnosti
nebo družstva přechází nebo je převáděno jmění zanikající společnosti nebo
družstva, pokud zanikající společnost nebo družstvo byly plátcem, jsou povinny
podat přihlášku k registraci do dne zápisu přeměny do obchodního rejstříku.
Právnická osoba, která je plátcem a při změně právní formy na jinou formu
nezaniká ani nepřechází její jmění na právního nástupce, je povinna do dne
zápisu změny právní formy v obchodním rejstříku oznámit změnu správci daně,
který ji vyznačí na osvědčení o registraci.

(5) Osoba oprávněná podle zvláštního
právního předpisu, která pokračuje po zemřelém plátci v živnosti a není plátcem,
je povinna podat přihlášku k registraci do 15 dnů ode dne úmrtí plátce, pokud
při zrušení registrace v důsledku úmrtí plátce nepostupovala podle § 74 odst. 5.
Při ukončení dědického řízení je dědic, kterému je vydáván majetek zemřelého
plátce, který pokračuje po zemřelém plátci v živnosti a není plátcem, povinen
podat přihlášku k registraci do 15 dnů ode dne vydání majetku, pokud neuplatnil
postup podle § 74 odst. 5. Obdobně se postupuje v případě úmrtí plátce, který
podnikal podle zvláštního právního předpisu.66)

(6) Osoba povinná k dani se sídlem,
místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která uskutečňuje zdanitelné
plnění nebo plnění osvobozené od daně s nárokem na odpočet daně, a uskutečňuje
pořízení zboží z jiného členského státu, je povinna podat přihlášku k registraci
nejpozději do dne, kdy překročila částku podle § 2 odst. 2 písm. b).

(7) Osoba povinná k dani se sídlem,
místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která je osvobozena od uplatňování
daně, protože její obrat nepřesáhl částku podle § 6, může předložit přihlášku k
registraci kdykoliv a plátcem se stává ode dne účinnosti uvedeného na osvědčení
o registraci.

(8) Osoba
povinná k dani se sídlem, místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která
uskutečňuje pouze plnění osvobozená od daně bez nároku na odpočet daně, je
osvobozena od povinnosti registrovat se jako plátce a není oprávněna podat
přihlášku k registraci. Pokud tato osoba začne uskutečňovat zdanitelná plnění a
plnění osvobozená od daně s nárokem na odpočet daně, je povinna podat přihlášku
k registraci podle odstavce 1, pokud její celkový obrat přesáhne limit stanovený
v § 6 odst. 1. Jestliže se osoba povinná k dani rozhodne uplatňovat daň u nájmu
pozemků, staveb, bytů a nebytových prostor podle § 56, může podat přihlášku k
registraci kdykoliv.

(9)
Osoba povinná k dani se sídlem, místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku,
která uskutečňuje zdanitelná plnění nebo plnění osvobozená od daně s nárokem na
odpočet daně, pro kterou je uskutečněno zasílání zboží podle § 18, které je
předmětem spotřební daně, je povinna podat přihlášku k registraci nejpozději ke
dni prvního dodání zboží.

(10) Osoba povinná k dani se sídlem,
místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která uskutečňuje zdanitelná
plnění nebo plnění osvobozená od daně s nárokem na odpočet daně, které jsou
poskytovány služby podle § 10 odst. 1, 2, 4, 5, 6, 9, 12 a 13 osobou
registrovanou v jiném členském státě, která nemá sídlo, místo podnikání nebo
provozovnu v tuzemsku, nebo zahraniční osobou povinnou k dani, je povinna podat
přihlášku k registraci nejpozději do dne, kdy jí byly služby
poskytnuty.

(11) Osoba
povinná k dani se sídlem, místem podnikání nebo provozovnou v tuzemsku, která
uskutečňuje zdanitelná plnění nebo plnění osvobozená od daně s nárokem na
odpočet daně, které je dodáno zboží podle § 13 odst. 8, je povinna podat
přihlášku k registraci nejpozději do dne, kdy jí bylo zboží dodáno.

(12) Osoba povinná k dani, která se
stane plátcem podle § 94 odst. 11, je povinna podat přihlášku k registraci
Finančnímu úřadu pro Prahu 1 nejpozději k datu uskutečnění plnění. V přihlášce k
registraci je povinna uvést všechna daňová identifikační čísla, která jí byla
přidělena v jiném členském státě nebo ve třetí zemi. Pokud tato osoba začne
uskutečňovat plnění v tuzemsku prostřednictvím provozovny, je povinna tuto
skutečnost oznámit Finančnímu úřadu pro Prahu 1, který provede změnu místní
příslušnosti podle adresy provozovny. Osoba registrovaná k dani v jiném členském
státě, která nemá sídlo, místo podnikání nebo provozovnu ani místo pobytu v
tuzemsku, která uskutečňuje pouze přemístění zboží z jiného členského státu a
následné dodání jednomu kupujícímu podle § 16 odst. 4, není povinna předložit
přihlášku k registraci, pokud kupující zaplatí daň z přemístěného zboží jako při
pořízení zboží z jiného členského státu.

(13) Osoba povinná k dani, která se
stane plátcem podle § 94 odst. 12, je povinna podat přihlášku k registraci
Finančnímu úřadu pro Prahu 1 nejpozději k datu dodání zlata podle §
92a.

§ 96

Osoby identifikované k dani
(1) Osobou identifikovanou k dani je
právnická osoba, která nebyla založena nebo zřízena za účelem podnikání, včetně
veřejnoprávního subjektu, a neuskutečňuje ekonomické činnosti v tuzemsku, nebo
osoba povinná k dani, která uskutečňuje pouze plnění osvobozená od daně bez
nároku na odpočet daně, pokud pořizují zboží z jiného členského státu a hodnota
pořízeného zboží bez daně v běžném kalendářním roce převýší částku 326 000 Kč.
Do celkové hodnoty pořízeného zboží podle § 2 odst. 2 písm. b) se započítává
hodnota zboží dodaného osobě formou zasílání zboží podle § 18 a hodnota zboží,
které bylo nakoupeno touto osobou v jiném členském státě od osoby registrované k
dani a přemístěno do tuzemska. Osoba identifikovaná k dani je povinna přiznat a
zaplatit daň z pořízení zboží, jehož hodnotou převýší stanovenou
částku.

(2) Osobou
identifikovanou k dani je osoba povinná k dani, která uskutečňuje pouze plnění
osvobozené od daně bez nároku na odpočet daně, pokud jsou jí poskytovány služby
podle § 10 odst. 7 osobou registrovanou k dani v jiném členském státu nebo
zahraniční osobou povinnou k dani.

(3) Osobou identifikovanou k dani je
vždy právnická osoba, která nebyla založena nebo zřízena za účelem podnikání,
včetně veřejnoprávního subjektu, nebo osoba, která uskutečňuje pouze plnění
osvobozená od daně bez nároku na odpočet daně, pokud je jí zasíláno zboží, které
je předmětem spotřební daně.

(4) Osoba identifikovaná k dani je
povinna uvádět daňové identifikační číslo ve struktuře kód země CZ a kmenová
část, kterou tvoří obecný identifikátor podle zvláštního právního
předpisu.65)

§ 97

Registrace osob identifikovaných k dani
(1) Osoba identifikovaná k dani
podle § 96 odst. 1 je povinna podat přihlášku k přidělení daňového
identifikačního čísla pro účely přiznání a zaplacení daně místně příslušnému
správci daně nejpozději do dne, kdy hodnota pořízeného zboží překročila
stanovenou částku, a osobou identifikovanou k dani se stává dnem překročení
stanovené částky.

(2)
Osoba identifikovaná k dani podle § 96 odst. 2 je povinna podat přihlášku k
přidělení daňového identifikačního čísla pro účely přiznání a zaplacení daně
místně příslušnému správci daně nejpozději do dne, kdy jí byla poskytnuta
služba, a osobou identifikovanou k dani se stává dnem poskytnutí služby nebo
dodání zboží.

(3) Osoba
identifikovaná k dani podle § 96 odst. 3 je povinna podat přihlášku k přidělení
daňového identifikačního čísla pro přiznání a zaplacení daně místně příslušnému
správci daně nejpozději do dne prvního dodání uvedeného zboží a osobou
identifikovanou k dani se stává dnem dodání zboží.

(4) Právnické osoby, které nebyly
založeny nebo zřízeny za účelem podnikání, včetně veřejnoprávního subjektu, nebo
osoba, která uskutečňuje pouze plnění osvobozená od daně bez nároku na odpočet
daně, mohou v případě, že pořizují zboží z jiného členského státu, podat
přihlášku k přidělení daňového identifikačního čísla místně příslušnému správci
daně, i když hodnota pořízeného zboží nepřekročí částku 326 000 Kč, a osobou
identifikovanou k dani musí zůstat nejméně dva následující po sobě jdoucí
kalendářní roky.

§ 98

Náhrada za neuplatnění daně při nesplnění zákonné
registrační povinnosti
(1) Nesplní-li osoba povinná k dani
povinnost se registrovat podle § 95 odst. 1, je povinna uhradit správci daně
částku ve výši až 10 % z celkových příjmů nebo výnosů za zdanitelná plnění jako
náhradu za zdanitelná plnění, která uskutečnila bez daně. Celková částka se
počítá od data, kdy se osoba povinná k dani měla stát plátcem, až do data, kdy
se stala plátcem na základě rozhodnutí správce daně.

(2) Nesplní-li osoba identifikovaná
k dani, která pořizuje zboží z jiného členského státu, povinnost se registrovat,
je povinna uhradit správci daně jako náhradu částku ve výši až 10 % z hodnoty
zboží, které pořídila neoprávněně bez daně.

(3) Rozhodnutí o uložení náhrady
musí být odůvodněno a včas podané odvolání má odkladné účinky. Platba uvedené
částky se považuje za příjem daně podle tohoto zákona.

§ 99

Zdaňovací období
(1) Zdaňovacím obdobím je kalendářní
čtvrtletí, pokud obrat plátce za předcházející kalendářní rok nedosáhl 10 000
000 Kč.

(2) Pokud obrat
plátce za předcházející kalendářní rok dosáhl 10 000 000 Kč, je zdaňovacím
obdobím kalendářní měsíc.

(3) Plátce, jehož obrat za
předcházející kalendářní rok dosáhl 2 000 000 Kč, je oprávněn si zvolit za
zdaňovací období kalendářní měsíc a tuto změnu oznámí správci daně. Osoba
povinná k dani, která podává přihlášku k registraci, si může zvolit za zdaňovací
období kalendářní měsíc, pokud v předcházejícím kalendářním roce dosáhla výše
uvedeného obratu a tuto skutečnost uvede do přihlášky k registraci.

(4) Zdaňovací období plátce, který
podniká společně s jinými plátci na základě smlouvy o sdružení10)
nebo jiné obdobné smlouvy, se stanoví ze součtu obratu dosaženého všemi
účastníky v rámci sdružení a obratu plátce dosaženého mimo sdružení.

(5) Při přeměně společnosti fúzí se
zdaňovací období zúčastněných společností nebo družstev stanoví ze součtu obratů
zúčastněných společností nebo družstev. Při přeměně společnosti nebo družstva
rozdělením se zdaňovací období nově založených nástupnických společností nebo
družstev, popřípadě nástupnických společností nebo družstev při rozdělení
sloučením stanoví tak, že se přiřadí ke každé nástupnické společnosti obrat
zanikající společnosti nebo družstva v poměru, v jakém na ně bylo převedeno
jmění ze zanikající společnosti nebo družstva. Při převodu jmění na společníka
se zdaňovací období stanoví z obratu společnosti, která se zrušuje bez
likvidace, a obratu společníka.

(6) Pokud není znám obrat za
předcházející kalendářní rok, stanoví se zdaňovací období podle odstavce 1 nebo
2 z předpokládaného ročního obratu v běžném roce.

(7) Prvním zdaňovacím obdobím plátce
je kalendářní čtvrtletí nebo kalendářní měsíc, ve kterém se osoba povinná k dani
stala plátcem.

(8) Změnu
zdaňovacího období ze čtvrtletního na měsíční anebo z měsíčního na čtvrtletní je
plátce oprávněn provést nejdříve od počátku následujícího kalendářního roku.
Plátce je povinen oznámit správci daně změnu zdaňovacího období nejpozději do
31. ledna příslušného kalendářního roku.

(9) Zdaňovacím obdobím pro osobu
identifikovanou k dani je kalendářní čtvrtletí.

(10) Zdaňovacím obdobím plátce podle
§ 94 odst. 11 je kalendářní čtvrtletí.

(11) Při prohlášení konkurzu končí
probíhající zdaňovací období dnem, který předchází dni prohlášení konkurzu.
Další zdaňovací období plátce začíná dnem prohlášení konkurzu a končí posledním
dnem kalendářního měsíce, ve kterém byl prohlášen konkurz. Pro další období se
považuje za zdaňovací období plátce kalendářní měsíc. Při zrušení konkurzu končí
zdaňovací období dnem předcházejícím dni zrušení konkurzu, a pokud registrace
plátce trvá, začíná zdaňovací období dnem zrušení konkurzu a končí posledním
dnem kalendářního měsíce, ve kterém byl konkurz zrušen. Do konce kalendářního
roku, ve kterém byl konkurz zrušen, je zdaňovacím obdobím plátce kalendářní
měsíc a v následujícím kalendářním roce se zdaňovací období určí podle odstavců
1 až 3.

§ 100

Evidence pro daňové účely
(1) Plátce je povinen vést v
evidenci pro účely daně veškeré údaje vztahující se k jeho daňové povinnosti,
zejména údaje potřebné pro správné stanovení daňové povinnosti. Plátce je
povinen vést evidenci v takovém členění, aby sestavil daňové přiznání, a
jestliže uskutečnil dodání zboží do jiného členského státu osobě registrované k
dani, aby sestavil souhrnné hlášení.

(2) Plátce je povinen vést také
evidenci uskutečněných plnění, která jsou osvobozená od daně nebo nejsou
předmětem daně. Plátce, který nemá povinnost vést účetnictví nebo účetnictví
nevede dobrovolně, je povinen vést evidenci obchodního majetku.

(3) Plátci, kteří podnikají společně
na základě smlouvy o sdružení10) nebo jiné obdobné smlouvy, jsou
povinni vést evidenci pro účely daně podle odstavců 1 a 2 za činnost, pro kterou
se sdružili, odděleně. Evidenci vede určený účastník sdružení, který za sdružení
plní všechny povinnosti a uplatňuje práva vyplývající z tohoto zákona pro
ostatní jednotlivé účastníky.

(4) Plátce, který pořizuje zboží z
jiného členského státu, a osoba identifikovaná k dani jsou povinni vést evidenci
o hodnotě pořízeného zboží v členění na pořízení zboží z jednotlivých členských
států.

§ 101

Daňové přiznání a splatnost daně
(1) Plátce je povinen do 25 dnů po
skončení zdaňovacího období podat daňové přiznání na tiskopisu předepsaném
Ministerstvem financí, a to i v případě, že mu nevznikla daňová povinnost, pokud
zákon nestanoví jinak. Vlastní daňová povinnost je splatná ve lhůtě pro podání
daňového přiznání, s výjimkou daně vyměřované v souvislosti s dovozem zboží
podle § 2066a), u kterého je splatnost daně stanovena celními
předpisy.

(2) Při
prohlášení konkurzu je plátce povinen podat daňové přiznání za uplynulou část
zdaňovacího období ke dni předcházejícímu prohlášení konkurzu, a to do 30 dnů po
prohlášení konkurzu. Při ukončení konkurzu je plátce povinen podat daňové
přiznání za zdaňovací období, ve kterém byl konkurz zrušen, nejpozději ke dni
zrušení konkurzu.

(3)
Plátce, který jako osoba oprávněná podle zvláštního právního předpisu pokračuje
po zemřelém plátci v živnosti, je povinen podat za zemřelého daňové přiznání ke
dni úmrtí do 25 dnů po skončení zdaňovacího období, ve kterém došlo k úmrtí
plátce. Při ukončení dědického řízení, kdy je majetek vydáván dědici, je osoba
oprávněná podle zvláštního právního předpisu, která pokračovala po zemřelém
plátci v živnosti, povinna podat poslední daňové přiznání ke dni ukončení
dědického řízení. Vlastní daňová povinnost je splatná ve lhůtě pro podání
daňového přiznání.

(4)
Zanikne-li společnost nebo družstvo zrušením bez likvidace, je daňové přiznání
za část zdaňovacího období ke dni předcházejícímu dni zániku plátce povinen
podat právní nástupce plátce, a to s uvedením, že je podává za zaniklého
plátce.

(5) Plátce,
který jako určený účastník sdružení10) vede evidenci pro daňové účely
za sdružení podle § 100 odst. 3, je povinen uvést ve svém daňovém přiznání
zdanitelná plnění a daňovou povinnost ze své činnosti a zdanitelná plnění a
daňovou povinnost z činnosti celého sdružení. Ostatní účastníci sdružení v
daňovém přiznání uvádějí pouze zdanitelná plnění a daňovou povinnost ze své
vlastní činnosti.

(6)
Osoba identifikovaná k dani je povinna do 25 dnů po skončení zdaňovacího období,
ve kterém jí vznikla daňová povinnost, podat daňové přiznání. Daňová povinnost
je splatná ve lhůtě pro podání daňového přiznání.

(7) Plátce podle § 94 odst. 11 je
povinen do 25 dnů po skončení zdaňovacího období, ve kterém mu vznikla daňová
povinnost, podat daňové přiznání. Vlastní daňová povinnost je splatná ve lhůtě
pro podání daňového přiznání.

§ 102

Souhrnné hlášení
(1) Plátce, který uskutečnil dodání
zboží do jiného členského státu osobě registrované k dani v jiném členském
státě, je povinen podat souhrnné hlášení o dodání zboží do jiného členského
státu na tiskopisu vydaném Ministerstvem financí (dále jen "souhrnné hlášení").
V souhrnném hlášení uvede také přemístění obchodního majetku pro účely
uskutečňování jeho ekonomických činností do jiného členského státu, a pokud je
prostřední osobou při zjednodušeném postupu v třístranném obchodu podle § 17,
také dodání zboží kupujícímu. Údaje o hodnotě dodaného zboží se uvádějí v české
měně.

(2) Souhrnné
hlášení za sdružení10) podává určený účastník sdružení, který podává
daňové přiznání za sdružení.

(3) Souhrnné hlášení za každé
kalendářní čtvrtletí podává plátce do 25 dnů po skončení kalendářního čtvrtletí,
a to současně s daňovým přiznáním.

(4) Pokud plátce, který podal
souhrnné hlášení, zjistí, že uvedl chybné údaje, je povinen do 15 dnů od data
zjištění chybných údajů podat následné souhrnné hlášení.

(5) Správce daně údaje v souhrnném
hlášení, popřípadě v následném souhrnném hlášení prověří, případné nejasnosti
odstraní a údaje využije při stanovení daňové povinnosti. Obdobný postup uplatní
ohledně údajů, které správce daně obdrží v rámci mezinárodní
spolupráce.

§ 103

Dodatečné daňové přiznání
(1) Plátce je povinen předložit
dodatečné daňové přiznání, pokud

a)

souhrnem oprav zvyšuje daňovou povinnost,

b)

provádí opravu, při které se nemění poslední známá daňová povinnost, ale
pouze údaje daňovým subjektem dříve tvrzené,

c)

provádí opravu sazby a výše daně podle § 49.

(2) Plátce může předložit dodatečné
daňové přiznání ve lhůtě stanovené zvláštním právním předpisem,67)
pokud souhrnem oprav snižuje daňovou povinnost.

(3) V dodatečném daňovém přiznání
podle odstavce 1 písm. a) a b) a odstavce 2 plátce uvádí pouze rozdíly od údajů,
ze kterých byla stanovena předcházející daňová povinnost příslušného zdaňovacího
období.

(4) V dodatečném
daňovém přiznání podle odstavce 1 písm. c) plátce uvádí původní základ daně se
záporným znaménkem, a pokud se nejedná o opravu zdanitelného plnění osvobozeného
od daně, uvede i výši daně na výstupu s nesprávnou sníženou sazbou se záporným
znaménkem. Dále uvede základ daně s kladným znaménkem, a pokud se nejedná o
zdanitelné plnění osvobozené od daně, uvede s kladným znaménkem i výši daně na
výstupu se správnou základní nebo sníženou sazbou.

(5) Pro osobu identifikovanou k dani
platí odstavce 1 až 4 obdobně.

§ 104

Nesprávné uvedení daňové povinnosti za jiné zdaňovací
období
(1)
Pokud plátce uvedl skutečnosti rozhodné pro stanovení daňové povinnosti v
daňovém přiznání za jiné zdaňovací období, než do kterého příslušely, a nesnížil
tím daňovou povinnost, správce daně daň za zdaňovací období, ve kterém měla být
uplatněna, dodatečně nevyměří.

(2) Pokud plátce uvedl skutečnosti
rozhodné pro stanovení daňové povinnosti v daňovém přiznání za jiné zdaňovací
období, než do kterého příslušely, a snížil tím daňovou povinnost, správce daně
daň za zdaňovací období, ve kterém měla být uplatněna, dodatečně nevyměří, ale
stanoví sankci ve výši 0,1 % z částky daně uvedené v daňovém přiznání za
nesprávné zdaňovací období za každý den krácení státního rozpočtu. Sankce je
splatná v náhradní lhůtě 15 dnů ode dne doručení platebního výměru. Sankce se
nepředepíše, nepřesáhne-li částku 100 Kč za zdaňovací období.

(3) Pro osobu identifikovanou k dani
platí odstavce 1 a 2 obdobně.

(4) Sankce podle zvláštního právního
předpisu68) se neuplatní.

§ 105

Vracení nadměrného odpočtu
(1) Vznikne-li v důsledku vyměření
nadměrného odpočtu vratitelný přeplatek,69) vrátí se plátci bez
žádosti do 30 dnů od vyměření nadměrného odpočtu. Tento postup se neuplatní,
pokud vznikne vratitelný přeplatek změnou daňové povinnosti na základě
dodatečného vyměření, a postupuje se podle zvláštního právního
předpisu.69) Prohlášením konkurzu se daňové řízení nepřerušuje a po
prohlášení konkurzu se plátci vrátí vyměřený nadměrný odpočet, pokud nemá daňové
nedoplatky vzniklé před prohlášením i po prohlášení konkurzu.

(2) Pokud vznikne v důsledku
neoprávněného uplatnění odpočtu daně daňový nedoplatek, počítá se sankce podle
zvláštního právního předpisu68) od počátku běhu lhůty podle odstavce
1. Tato sankce68) se neuplatní do doby vrácení nadměrného
odpočtu.

(3) Za den
vzniku vratitelného přeplatku se považuje den vyměření a vratitelný přeplatek se
vrátí, pokud činí více než 100 Kč.

§ 106

Zrušení registrace
(1) O zrušení registrace může plátce
požádat nejdříve po uplynutí jednoho roku od data účinnosti uvedeného na
osvědčení o registraci, pokud jeho obrat nepřesáhl za nejbližších
předcházejících 12 po sobě jdoucích kalendářních měsíců částku 1 000 000
Kč.

(2) Plátci
podnikající na základě smlouvy o sdružení10) nebo jiné obdobné
smlouvy mohou požádat o zrušení registrace jednotlivě pouze při vystoupení nebo
vyloučení ze sdružení za podmínek uvedených v odstavci 1, nebo pokud přestanou
být osobou povinnou k dani, a to po vypořádání majetku. Při rozpuštění sdružení
mohou požádat všichni účastníci sdružení o zrušení registrace po vypořádání
majetku ve sdružení. Obratem účastníka sdružení je pro účely zrušení registrace
součet jeho obratu za zdanitelná plnění uskutečňovaná mimo sdružení a podílu
obratu sdružení připadajícího na něho ze sdružení. Podíl obratu připadajícího na
účastníka sdružení se stanoví podle smlouvy, jinak rovným dílem.

(3) Plátce podle § 95 odst. 3, 4 a 5
však může požádat o zrušení registrace nejdříve po uplynutí tří měsíců ode dne,
kdy se stal plátcem, pokud jeho obrat nepřesáhl za nejbližší předcházející tři
po sobě jdoucí kalendářní měsíce částku 250 000 Kč. Při zrušení registrace je
plátce povinen snížit nárok na odpočet daně podle § 74 odst. 5.

(4) Pokud plátce žádá o zrušení
registrace, je povinen prokázat, že existují důvody pro zrušení registrace
uvedené v odstavci 1.

(5) Pokud dojde ke zrušení
registrace v důsledku úmrtí plátce, je jeho právní nástupce povinen postupovat
podle § 74 odst. 5. To neplatí, pokud osoba oprávněná podle zvláštního právního
předpisu pokračuje po zemřelém plátci v živnosti a současně je plátcem nebo
předloží přihlášku k registraci plátce do 15 dnů ode dne úmrtí plátce. Ke dni
vydání majetku dědici, popřípadě správci dědictví, který nepokračuje v živnosti
po zemřelém plátci, je osoba oprávněná, která pokračovala po zemřelém plátci v
živnosti, povinna postupovat u vydaného majetku podle § 74 odst. 5. Tato
povinnost se nevztahuje na případ, kdy je majetek vydán dědici, který pokračuje
v živnosti a současně je plátcem nebo předloží přihlášku k registraci plátce do
15 dnů ode dne vydání majetku. Obdobně se postupuje v případě úmrtí plátce,
který podnikal podle zvláštního právního předpisu.66)

(6) Zrušení společnosti nebo
družstva bez likvidace se nepovažuje za zrušení s povinností snížit nárok na
odpočet daně podle § 74 odst. 5, pokud jsou všechny zúčastněné společnosti nebo
družstva plátci. Obdobně se postupuje i v případě, kdy fyzická osoba, která je
plátcem, ukončí podnikatelskou činnost tím způsobem, že celý svůj obchodní
majetek vloží do právnické osoby, která bezprostředně v činnosti pokračuje a
jejíž je jediným zakladatelem, nebo v případě, kdy dojde ke zrušení registrace
právnické osoby, která je plátcem a byla založená jedinou fyzickou osobou a v
činnosti zaniklé právnické osoby pokračuje tato fyzická osoba jako podnikatel,
anebo v případě, kdy dojde k přeměně, sloučení, splynutí nebo rozdělení státního
podniku nebo osoby, která nebyla založena nebo zřízena za účelem podnikání,
jestliže jsou plátci.

(7) Správce daně je však oprávněn
zrušit registraci plátce, pokud

a)

plátce neuskutečnil bez oznámení důvodu správci daně po dobu dvanácti po
sobě následujících měsíců plnění,

b)

plátce neplní své povinnosti vyplývající z tohoto zákona, nebo

c)

plátce přestane být osobou povinnou k dani.

(8) Odvolání proti rozhodnutí podle
odstavce 7 má odkladný účinek a účinnost zrušení registrace nastává dnem nabytí
právní moci rozhodnutí o zrušení registrace.

(9) Správce daně je oprávněn zrušit
registraci plátce podle § 94 odst. 11 k 31. lednu následujícího kalendářního
roku, pokud tomuto plátci nevznikla v průběhu běžného kalendářního roku žádná
povinnost přiznat a zaplatit daň.

§ 107

Zrušení registrace osoby identifikované k dani
(1) Osoba identifikovaná k dani,
která pořizuje zboží z jiného členského státu, může požádat o zrušení
registrace, pokud hodnota pořízeného zboží v běžném roce nepřekročila částku 326
000 Kč bez daně a pokud tuto částku nepřekročila ani v roce předcházejícím, nebo
pokud uplynula lhůta uvedená v § 16 odst. 3. Žádost o zrušení registrace je
povinna tato osoba podat nejpozději 2 měsíce před skončením druhého kalendářního
roku, a pokud žádost nepodá, prodlužuje se její registrace o následující dva
kalendářní roky.

(2)
Osoba identifikovaná k dani, které byly poskytnuty služby podle § 10 odst. 7
osobou registrovanou k dani v jiném členském státě nebo zahraniční osobou
povinnou k dani, může požádat o zrušení registrace k 31. lednu následujícího
kalendářního roku, pokud jí nevznikla v průběhu běžného roku žádná povinnost
přiznat a zaplatit daň. Při podání žádosti o zrušení postupuje podle odstavce
1.

§ 108

Osoby povinné přiznat a zaplatit daň
(1) Přiznat a zaplatit daň správci
daně je povinen

a)

plátce, který uskutečňuje zdanitelná plnění v tuzemsku s výjimkou dodání
zlata podle § 92a,

b)

plátce nebo osoba identifikovaná k dani, která uskutečňuje pouze plnění
osvobozené od daně bez nároku na odpočet daně, kterým jsou poskytnuty služby
podle § 10 odst. 7 s místem plnění v tuzemsku,

c)

kupující, který je plátcem nebo osobou identifikovanou k dani, kterému je
dodáváno zboží za podmínek stanovených v § 17,

d)

plátce nebo osoba identifikovaná k dani, kterým je dodáváno zboží podle §
13 odst. 8,

e)

plátce nebo osoba identifikovaná k dani, kteří uskutečňují pořízení zboží
z jiného členského státu, včetně pořízení zboží, které je předmětem spotřební
daně,

f)

plátce nebo osoba identifikovaná k dani, kterým jsou poskytnuty služby
podle § 10 odst. 1, 2, 4, 5, 9, 12 a 13 s místem plnění v tuzemsku osobou
registrovanou k dani v jiném členském státě nebo zahraniční osobou povinnou k
dani,

g)

osoba registrovaná k dani v jiném členském státě, která uskutečňuje
zasílání zboží do tuzemska podle § 18 osobám které nejsou plátcem ani osobou
identifikovanou k dani, pokud hodnota dodaného zboží, s výjimkou zboží, které
je předmětem spotřební daně, přesáhne částku 1 140 000 Kč za kalendářní
rok,

h)

osoba registrovaná k dani v jiném členském státě, která uskutečňuje
zasílání zboží do tuzemska podle § 18, které je předmětem spotřební daně,
osobě, která není plátcem ani osobou identifikovanou k dani,

i)

osoba registrovaná k dani v jiném členském státě, která poskytuje služby
uvedené v § 10 odst. 1, 2, 4, 5, 12 a 13 nebo dodává zboží podle § 13 odst. 9
s místem plnění v tuzemsku osobě, která není plátcem ani osobou
identifikovanou k dani, případně uskutečňuje jinou ekonomickou činnost v
tuzemsku,

j)

osoba, které je při dovozu zboží toto zboží propuštěno do celního režimu,
u kterého vznikla daňová povinnost,

k)

osoba, která pořizuje nový dopravní prostředek z jiného členského
státu,

l)

zahraniční osoba povinná k dani, která poskytuje služby podle § 10 odst.
1, 2, 4, 5, 9, 10, 11 a 12 nebo dodává zboží podle § 13 odst. 9 s místem
plnění v tuzemsku osobě, která není plátcem ani osobou identifikovanou k dani,
popřípadě uskutečňuje jinou ekonomickou činnost v tuzemsku,

m)

osoba, která uvede daň na daňovém dokladu,

n)

zahraniční osoba povinná k dani, která poskytuje elektronické služby podle
zvláštního režimu,

o)

plátce, osoba registrovaná k dani v jiném členském státě nebo zahraniční
osoba povinná k dani, kterým je dodáno zlato podle § 92a.

(2) Osoby povinné přiznat a zaplatit
daň mají procesní postavení daňového subjektu.

(3) Osoba určená k zajištění prodeje
obchodního majetku plátce, která přijala úplatu za uskutečněný prodej obchodního
majetku, je povinna zajistit daň a odvést ji na osobní daňový účet plátce vedený
u místně příslušného správce daně. Tato osoba je povinna oznámit správci daně
uskutečnění a výši zdanitelného plnění ve lhůtě pro podání daňového přiznání za
zdaňovací období, ve kterém se uskutečnil prodej obchodního majetku
plátce.

§ 109

zrušen zákonem č. 635/2004 Sb.

§ 110

Regulační opatření za stavu nouze, ohrožení státu
a válečného stavu
Je-li vyhlášen nouzový stav, stav
ohrožení státu nebo válečný stav, může vláda nařízením na časově omezenou
nezbytně nutnou dobu, odpovídající charakteru a intenzitě ohrožení bezpečnosti
České republiky,

a)

provést úpravu sazeb daně, nejvýše však o 5 procentních bodů, případně
přeřadit zboží nebo služby ze základní do snížené sazby daně a naopak,

b)

umožnit plátcům, kteří uskutečňují zdanitelná plnění pro ozbrojené síly,
ozbrojené bezpečnostní sbory, hasičské záchranné sbory, havarijní služby a
subjekty hospodářské mobilizace, dodávat stanovené druhy zboží a poskytovat
stanovené služby těmto subjektům bez daně, při zachování nároku na odpočet
daně v plné výši.

ČÁST DRUHÁ

PŘECHODNÁ, ZRUŠOVACÍ
A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

§ 111

Přechodná ustanovení
1. Pro uplatnění daně z přidané
hodnoty za období přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona, jakož i pro
uplatnění práv s tím souvisejících, platí dosavadní právní předpisy.

2. Podle dosavadních právních
předpisů platných do dne nabytí účinnosti tohoto zákona se až do svého ukončení
posuzují všechny procesní lhůty, které začaly běžet před účinností tohoto
zákona. Lhůty pro uplatnění práv podle bodu 1 se řídí dosavadními právními
předpisy.

3. Plátce
registrovaný podle dosavadních předpisů je plátcem podle tohoto
zákona.

4. Plátce, který
podává daňové přiznání za kalendářní čtvrtletí, je povinen do 25. července 2004
podat daňové přiznání za měsíc duben 2004 podle dosavadních právních
předpisů.

5. Zdaňovacím
obdobím pro plátce, který podává daňové přiznání za kalendářní čtvrtletí a tento
plátce postupoval podle bodu 4, je období od 1. května 2004 do 30. června 2004.
Od 1. července 2004 plátce podává daňové přiznání podle § 99.

6. Osvědčení o registraci, která
byla vydána přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona, zůstávají v platnosti.
Daňová identifikační čísla přidělená přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona
zaregistrovaným daňovým subjektům se mění tak, že první tři číslice a pomlčka se
nahrazují kódem "CZ". Daňový subjekt je povinen uvádět takto změněné daňové
identifikační číslo. Na žádost daňového subjektu správce daně vyznačí změnu
daňového identifikačního čísla v osvědčení o registraci.

7. Pro stanovení výše obratu uvedené
v § 6 tohoto zákona se pro účely registrace nepřihlíží k obratu dosaženému před
účinností tohoto zákona.

8. Ve zdaňovacích obdobích roku 2004
ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona se použije jako zálohový koeficient pro
zkracování nároku na odpočet daně podle § 76 odst. 6 koeficient vypočtený při
vypořádání odpočtu daně za zdaňovací období kalendářního roku 2003.

9. Při zrušení registrace počínaje
dnem účinnosti tohoto zákona plátce, který při uplatnění nároku na odpočet daně
u majetku v období do 31. prosince 2000 použil koeficient podle § 20 dosavadního
zákona, upraví částku snížení nároku na odpočet daně podle § 74 odst. 5
koeficientem stanoveným podle § 76 tohoto zákona.

10. Při vypořádání nároku na odpočet
daně od 1.ledna2004do31.prosince2004 postupuje plátce tak, že za období od 1.
ledna 2004 do data účinnosti tohoto zákona provede vypořádání podle znění § 20
dosavadního zákona, a za období od data účinnosti tohoto zákona do 31. prosince
2004 podle § 76 tohoto zákona. Vypořádání za období od 1. ledna 2004 do data
účinnosti tohoto zákona plátce uvede do daňového přiznání za měsíc duben 2004. V
případě dodatečné opravy uskutečněných zdanitelných plnění za již vypořádané
období podle předchozí věty plátce postupuje podle § 20 odst. 11 dosavadního
zákona. Vypořádání za období od data účinnosti tohoto zákona do
31.prosince2004plátceuvededodaňového přiznání za poslední zdaňovací období roku
2004. Ve zdaňovacích obdobích roku 2005 se použije jako zálohový koeficient pro
zkracování nároku na odpočet daně podle § 76 odst. 6 koeficient vypočtený při
vypořádání odpočtu daně za zdaňovací období od data účinnosti tohoto zákona do
31. prosince 2004.

11. U
smluv uzavřených do dne předcházejícího dni nabytí účinnosti tohoto zákona, u
nichž byly do tohoto dne poskytnuty zálohy na zdanitelná plnění, která budou
uskutečněna po nabytí účinnosti tohoto zákona, je plátce daně povinen přiznat
daň ke dni uskutečnění zdanitelného plnění. Záloha zaplacená před datem
účinnosti tohoto zákona není přijatou platbou podle tohoto zákona. U smluv
uzavřených do dne předcházejícího dni nabytí účinnosti tohoto zákona na plnění,
která budou uskutečněna po nabytí účinnosti tohoto zákona a budou zdanitelnými
plněními podle tohoto zákona, je plátce, který je povinen přiznat a zaplatit
daň, povinen tuto daň přiznat ke dni uskutečnění zdanitelného plnění nebo ke dni
přijetí platby, pokud je platba přijata po nabytí účinnosti tohoto zákona.
Částka zaplacená před datem účinnosti tohoto zákona není přijatou platbou podle
tohoto zákona.

12. Pro
smlouvy o finančním pronájmu, které byly uzavřeny a předmět smlouvy byl předán
do užívání do dne předcházejícího dni nabytí účinnosti tohoto zákona, se použijí
příslušná ustanovení zákona č. 588/1992 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění
platném do dne předcházejícího datu nabytí účinnosti tohoto zákona.

13. Osoba registrovaná k dani v
jiném členském státě se může zaregistrovat ke dni nabytí účinnosti tohoto
zákona, pokud bude uskutečňovat zdanitelná plnění v tuzemsku.

14. U zboží, které bylo v jiném
členském státě nebo nově přistupujícím členském státě propuštěno do celního
režimu vývoz nebo tranzit do 30. dubna 2004 a po dni nabytí účinnosti tohoto
zákona vstoupí do tuzemska, se postupuje jako při dovozu zboží.

15. U zboží, které bylo v tuzemsku
propuštěno do celního režimu vývoz, tranzit nebo pasivní zušlechťovací styk do
30. dubna 2004 a po dni nabytí účinnosti tohoto zákona vstoupí do jiného
členského státu, se postupuje jako při vývozu zboží.

16. Ustanovení § 36 odst. 10 se
poprvé použije pro vratné zálohované obaly vykoupené po 30. dubnu
2004.

17. zrušen zákonem
č. 377/2005 Sb.

18. Pro
stanovení místa plnění podle § 8 odst. 3 v období od účinnosti tohoto zákona do
31. prosince 2004 neplatí podmínka, že hodnota dodaného zboží do jiného
členského státu nebyla překročena v předcházejícím kalendářním roce.

19. Rozhodnutí o záznamní povinnosti
vydané správci daně podle § 18 zákona č. 588/1992 Sb., o dani z přidané hodnoty,
ve znění pozdějších předpisů, a to s platností do 31. prosince 2004, zůstávají v
platnosti i po dni účinnosti tohoto zákona.

20. U převodu nemovitosti, u kterého
dojde k právním účinkům vkladu do 30. dubna 2004, se použijí dosavadní právní
předpisy.

21. U zboží,
které bylo dovezeno ze zemí, které byly členskými státy před účinností tohoto
zákona, a propuštěno do příslušných celních režimů, se postupuje při uplatnění
daně po účinnosti tohoto zákona podle celních předpisů.

22. U programů předvstupní pomoci se
po účinnosti tohoto zákona vrací daň podle § 81 až do ukončení těchto
programů.

23. Pokud bude
zboží před účinností tohoto zákona propuštěno do režimu vývozu a jeho výstup do
jiného členského státu po účinnosti tohoto zákona nebude potvrzen celním
orgánem, prokazuje plátce splnění podmínek pro osvobození od daně jinými
důkazními prostředky.

§ 112

Zrušovací ustanovení
Zrušuje se:

1.

Zákon č. 588/1992 Sb., o dani z přidané hodnoty.

2.

Zákon č. 321/1993 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 588/1992Sb., o
dani z přidané hodnoty, ve znění zákona č. 196/1993 Sb.

3.

Zákon č. 258/1994 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 588/1992 Sb., o
dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů.

4.

Zákon č. 133/1995 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 588/1992 Sb., o
dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů.

5.

Zákon č. 208/1997 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 588/1992 Sb., o
dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů.

§ 113

Účinnost
Tento zákon nabývá účinnosti dnem
vstupu smlouvy o přistoupení České republiky k Evropské unii v platnost, s
výjimkou ustanovení § 23 odst. 3, § 73 odst. 3 věty poslední a § 51 odst. 1
písm. j), která nabývají účinnosti dnem 1. ledna
2005.

____________________________________________________________

1)

Směrnice Rady 77/388/EHS, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS.

2)

§ 25 zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění zákona č. 353/2001 Sb.
a zákona č. 437/2003 Sb.

3)

§ 26 a 29 zákona č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů, ve znění pozdějších
předpisů.

4)

Vyhláška č. 341/2002 Sb., o schvalování technické způsobilosti a o
technických podmínkách provozu vozidel na pozemních komunikacích, ve znění
vyhlášky č. 100/2003 Sb.

4a)

Zákon č. 56/2001 Sb., o podmínkách provozu vozidel na pozemních
komunikacích a o změně zákona č. 168/1999 Sb., o pojištění odpovědnosti za
škodu způsobenou provozem vozidla a o změně některých souvisejících zákonů
(zákon o pojištění odpovědnosti z provozu vozidla), ve znění zákona č.
307/1999 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

5)

§ 476 obchodního zákoníku.

6)

§ 6 zákona č. 586/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

7)

§ 36 odst. 2 písm. e) zákona č. 586/1992 Sb., ve znění pozdějších
předpisů.

8)

§ 61 a 233 obchodního zákoníku.

9)

§ 61 a 259 obchodního zákoníku.

10)

§ 829 a násl. občanského zákoníku.

10a)

Zákon č. 477/2001 Sb., o obalech a o změně některých zákonů (zákon o
obalech), ve znění pozdějších předpisů.

10b)

Zákon č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů.

11)

Zákon č. 229/1991 Sb., o úpravě vlastnických vztahů k půdě a jinému
zemědělskému majetku, ve znění pozdějších předpisů.
Zákon č. 42/1992 Sb., o
úpravě majetkových vztahů a vypořádání majetkových nároků v družstvech, ve
znění pozdějších předpisů.

11a)

§ 7 odst. 2 zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších
předpisů.

11b)

§ 9 odst. 1 zákona č. 563/1991 Sb.

12)

§ 114 a násl. obchodního zákoníku.

13)

§ 227 a násl. obchodního zákoníku.

14)

Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává
celní kodex Společenství.

15)

§ 409 a násl. obchodního zákoníku.

16)

Zákon č. 26/2000 Sb., o veřejných dražbách, ve znění zákona č. 120/2001
Sb. a zákona č. 517/2002 Sb.

17)

§ 7 zákona č. 265/1992 Sb., o zápisech vlastnických a jiných věcných práv
k nemovitostem, ve znění zákona č. 90/1996 Sb.

18)

§ 663 občanského zákoníku, ve znění zákona č. 370/2000 Sb.

19)

§ 536 obchodního zákoníku.

19a)

Například čl. 201 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.

19b)

Čl. 202 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.

19c)

Čl. 50 až čl. 53 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.

19d)

Například čl. 37 nařízení Rady (EHS) č. 918/93.

20)

Zákon č. 227/2000 Sb., o elektronickém podpisu, ve znění pozdějších
předpisů.

21)

Čl. 2 Doporučení komise 1994/820/ES ze dne 19. října 1994 o právních
aspektech elektronické výměny informací.

22)

§ 37 zákona č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků, ve znění pozdějších
předpisů.

23)

§ 33 zákona č. 337/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

24)

Zákon č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních.

24a)

Čl. 170 bod 2 písmeno c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.

25)

Zákon č. 151/1997 Sb., o oceňování majetku a o změně některých zákonů
(zákon o oceňování majetku), ve znění zákona č. 121/2000 Sb.

26)

Zákon č. 151/1997 Sb., o oceňování majetku a o změně některých zákonů
(zákon o oceňování majetku), ve znění pozdějších předpisů.

27)

Zákon č. 72/1994 Sb., kterým se upravují některé spoluvlastnické vztahy k
budovám a některé vlastnické vztahy k bytům a nebytovým prostorům a doplňují
některé zákony (zákon o vlastnictví bytů), ve znění pozdějších předpisů.

28)

Zákon č. 29/2000 Sb., o poštovních službách, ve znění zákona č. 517/2002
Sb. a zákona č. 225/2003 Sb.

29)

§ 3 odst. 1 písm. a) zákona č. 231/2001 Sb., o provozování rozhlasového a
televizního vysílání a o změně dalších zákonů.

30)

§ 2 odst. 1 písm. l) zákona č. 231/2001 Sb.

31)

§ 2 odst. 1 písm. n) zákona č. 231/2001 Sb.

32)

§ 2 odst. 1 písm. o) zákona č. 231/2001 Sb.

33)

§ 313 obchodního zákoníku.

34)

§ 682 obchodního zákoníku.

35)

§ 692 obchodního zákoníku.

36)

Zákon č. 591/1992 Sb., o cenných papírech, ve znění pozdějších
předpisů.

37)

Zákon č. 248/1992 Sb., o investičních společnostech a investičních
fondech, ve znění pozdějších předpisů.

38)

Zákon č. 252/1994 Sb., o rozhlasových a televizních poplatcích, ve znění
pozdějších předpisů.

39)

§ 66 a násl. zákona č. 50/1976 Sb., o územním plánování a stavebním řádu
(stavební zákon), ve znění pozdějších předpisů.

40)

§ 118 a 119 zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších
předpisů.

42)

§ 7 zákona č. 561/2004 Sb., o předškolním, základním, středním, vyšším
odborném a jiném vzdělávání (školský zákon).

43)

§ 65 odst. 2 a § 96 odst. 2 zákona č. 561/2004 Sb.

44)

Zákon č. 109/2002 Sb., o výkonu ústavní výchovy nebo ochranné výchovy ve
školských zařízeních a o preventivně výchovné péči ve školských zařízeních a o
změně dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

44a)

Zákon č. 111/1998 Sb., o vysokých školách a o změně a doplnění dalších
zákonů (zákon o vysokých školách), ve znění pozdějších předpisů.

44b)

Například zákon č. 563/2004 Sb., o pedagogických pracovnících a o změně
některých zákonů.

44c)

Vyhláška č. 524/2004 Sb., o akreditaci zařízení k provádění rekvalifikace
uchazečů o zaměstnání a zájemců o zaměstnání.

44d)

§ 38 písm. c) zákona č. 561/2004 Sb.

44e)

Příloha č. 1 vyhlášky č. 183/1998 Sb., kterou se stanoví další studium,
popřípadě výuka se pro účely státní sociální podpory a důchodového pojištění
považuje za studium na středních nebo vysokých školách, ve znění pozdějších
předpisů, popřípadě uvedenými v jiném seznamu vydaném Ministerstvem školství,
mládeže a tělovýchovy.

44f)

Rozhodnutí Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy, kterým se stanoví
Seznam standardizovaných jazykových zkoušek, či další jiný podobný seznam.

45)

Zákon č. 548/1991 Sb., kterým se mění a doplňuje zákon č. 20/1966 Sb., o
péči o zdraví lidu, ve znění zákona č. 161/1993 Sb.
Zákon č. 160/1992 Sb.,
o zdravotní péči v nestátních zdravotnických zařízeních, ve znění pozdějších
předpisů.

46)

Zákon č. 48/1997 Sb., o veřejném zdravotním pojištění a o změně a doplnění
některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

47)

Zákon č. 108/2006 Sb., o sociálních službách.

48)

Zákon č. 202/1990 Sb., o loteriích a jiných podobných hrách, ve znění
pozdějších předpisů.

48a)

Čl. 161, čl. 145 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.

48b)

Čl. 793 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93.

49)

Nařízení Rady č. 918/83 (EHS) ze dne 28. března 1983 o systému
Společenství pro osvobození od cla, ve znění pozdějších předpisů.

49a)

Zákon č. 191/1999 Sb., o opatřeních týkajících se dovozu, vývozu a
zpětného vývozu zboží porušujícího některá práva duševního vlastnictví a o
změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

50)

§ 3 odst. 1 zákona o účetnictví, ve znění zákona č. 353/2001 Sb.

51)

§ 31 odst. 9 zákona č. 337/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

52)

§ 33 zákona č. 586/1992 Sb., ve znění zákona č. 259/1994 Sb., zákona č.
149/1995 Sb. a zákona č. 168/1998 Sb.

53)

§ 25 odst. 1 písm. t) zákona č. 586/1992 Sb., ve znění zákona č. 492/2000
Sb.

54)

§ 43 zákona č. 337/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

55)

Například vyhláška č. 157/1964 Sb., o Vídeňské úmluvě o diplomatických
stycích, vyhláška č. 21/1968 Sb., o Úmluvě o výsadách a imunitách
mezinárodních odborných organizací, vyhláška č. 32/1969 Sb., o Vídeňské úmluvě
o konzulárních stycích, vyhláška č. 40/1987 Sb., o Úmluvě o zvláštních misích,
vyhláška č. 52/1956 Sb., o přístupu Československé republiky k Úmluvě o
výsadách a imunitách Organizace spojených národů, schválené Valným
shromážděním Organizace spojených národů dne 13. února 1946, zákon č. 125/1992
Sb., o zřízení Sekretariátu Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě a o
výsadách a imunitách tohoto sekretariátu a dalších institucí Konference o
bezpečnosti a spolupráci v Evropě, sdělení Ministerstva zahraničních věcí č.
36/2001 Sb. m. s., o přijetí Dohody o právním postavení Organizace
Severoatlantické smlouvy, zástupců států a mezinárodního personálu.

56)

Čl. 1 vyhlášky č. 157/1964 Sb., o Vídeňské úmluvě o diplomatických
stycích.

57)

Čl. 1 vyhlášky č. 32/1969 Sb., o Vídeňské úmluvě o konzulárních
stycích.

58)

Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.

59)

Zákon č. 337/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

60)

Zákon č. 310/1999 Sb., o pobytu ozbrojených sil jiných států na území
České republiky.

61)

Zákon č. 159/1999 Sb., o některých podmínkách podnikání v oblasti
cestovního ruchu a o změně zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění
pozdějších předpisů, a zákona č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání
(živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů.

62)

§ 39 zákona č. 337/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

63)

Zákon č. 92/1991 Sb., o podmínkách převodu majetku státu na jiné osoby, ve
znění pozdějších předpisů.

64)

§ 69 a násl., § 254 a násl. obchodního zákoníku.

65)

§ 33 odst. 12 zákona č. 337/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

66)

§ 2 odst. 2 písm. c) a d) obchodního zákoníku.

66a)

Například čl. 222 bod 1 písmeno a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.

67)

§ 47 odst. 1 zákona č. 337/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

68)

§ 63 zákona č. 337/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

69)

§ 64 zákona č. 337/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.

70)

Zákon č. 37/1989 Sb., o ochraně před alkoholismem a jinými toxikomaniemi,
ve znění pozdějších předpisů.

71)

Zákon č. 123/2000 Sb., o zdravotnických prostředcích a změně některých
dalších zákonů.
Nařízení vlády č. 181/2001 Sb., kterým se stanoví technické
požadavky na zdravotnické prostředky, ve znění zákona č. 336/2001 Sb. a zákona
č. 251/2003 Sb.
Nařízení vlády č.191/2001 Sb., kterým se stanoví technické
požadavky na implantabilní zdravotnické prostředky ve znění zákona č. 337/2001
Sb. a zákona č. 251/2003 Sb.
Nařízení vlády č. 286/2001 Sb., kterým se
stanoví technické požadavky na diagnostické zdravotnické prostředky in
vitro.

Příloha č. 1 k zákonu č. 235/2004 Sb.

Seznam zboží podléhajícího snížené sazbě

Číselný kód
Harmonizovaného
systému popisu
číselného
označování zboží

Název zboží

01-23, 25

Potraviny včetně nápojů (vyjma alkoholických, vymezených zvláštním
právním předpisem70)), živá zvířata, semena a rostliny, a
přísady případně krmiva; voda.

Mimo zboží zařazeného do číselných kódů: 2203-2208

28-30, 40, 48, 56, 61 62

- Radiofarmaka, sorbit pro diabetiky, aspartam, sacharin a jeho soli,
antibiotika, farmaceutické výrobky - jen používané pro zdravotní péči,
prevenci nemocí a léčbu pro humánní lékařské účely.

Ex - 4818

- Dětské pleny.

Ex - 6111

- Dětské pleny.

Ex - 6209

- Dětské pleny.

Ex - 49

- Knihy, brožury, noviny a časopisy, kde reklama nepřesahuje 50 %
plochy, obrázková alba, obrázkové knihy, předlohy ke kreslení a pro děti,
hudebniny tištěné či rukopisné, kartografické výrobky všech druhů včetně
atlasů, nástěnných map, topografických plánů a globusů, kromě tiskovin
plně nebo podstatně určených k reklamě.

01 - 96

- Zdravotnické prostředky podle zvláštních právních
předpisů,71) včetně náhradních dílů, u kterých je čestným
prohlášením doloženo, že zboží náleží k určitému zdravotnickému prostředku
k ošetřování nemocných, vyjma zboží kapitoly 24.

48, 64, 66, 84, 85, 87, 90, 91

- Zboží pro osobní používání nemocnými ke zmírnění následků nemocí,
jež není zdravotnickým prostředkem podle zvláštních právních předpisů, a
to:
- Braille papír
- Bílé hole pro nevidomé a částečně vidící
osoby
- Osobní a kuchyňské váhy s hlasovým výstupem pro nevidomé a
částečně vidící osoby
- Manipulační stroje a zařízení pro přepravu
těžce zdravotně postižených osob upoutaných na vozíku
- Psací stroje a
stroje na zpracování textu (slovní procesory) upravené k používání
nevidomými a částečně vidícími osobami nebo osobami s amputovanou nebo
ochrnutou horní končetinou
- Elektronické kalkulačky s hlasovým nebo
hmatovým výstupem pro nevidomé a částečně vidící osoby a elektronické
počítací stroje s hlasovým nebo hmatovým výstupem pro nevidomé a částečně
vidící osoby
- Počítače speciálně upravené pro nevidomé a částečně
vidící osoby s hlasovým nebo hmatovým výstupem nebo hardwarovým adaptérem
pro zvětšování písma a obrazu, a jejich jednotky a přídavná zařízení s
hlasovým nebo hmatovým výstupem nebo hardwarovým adaptérem pro zvětšování
písma a obrazu
- Braillská počítačová tiskárna pro nevidomé a částečně
vidící osoby, klávesnice pro nevidomé a částečně vidící osoby a jiné
výstupní a vstupní jednotky počítače pro zpracování hmatového písma
-
Jednotky počítačů a přídavná zařízení k počítačům umožňující jejich
ovládání osobami se sníženou jemnou motorikou nebo amputovanými
končetinami
- Telefony a videotelefony konstruované pro použití
neslyšícími osobami
- Zvětšovače televizního obrazu pro nevidomé a
částečně vidící osoby
- Speciální akustické nebo vizuální přístroje pro
neslyšící, nevidomé a částečně vidící osoby
- Ruční ovládání nožních
pedálů, ruční páky, včetně řadicí páky, pro tělesně postižené osoby
-
Hodinky pro nevidomé a částečně vidící osoby s hmatovým nebo hlasovým
výstupem s pouzdrem jiným než z drahých kovů a vibrační a světelné hodinky
pro neslyšící osoby
- Vibrační a světelné budíky pro neslyšící osoby a
budíky s hlasovým nebo hmatovým výstupem pro nevidomé a částečně vidící
osoby
- Části a součásti těchto výrobků, u kterých je čestným
prohlášením doloženo, že zboží náleží k určitému výše uvedenému druhu
zboží.

94

- Dětské sedačky do automobilů.

06022090

- stromy, zákrsky, keře a keříky, též roubované, těch druhů, které
rodí jedlé ovoce a ořechy

Číselným kódem
Harmonizovaného systému se rozumí číselný kód popisu vybraných výrobků uvedený v
celním sazebníku ve znění platném k 1. lednu 2004.

Pokud je před číselným
kódem uvedena poznámka ex, znamená to, že snížené sazbě daně podléhá pouze zboží
v této příloze výslovně uvedené.

Novinami se pro účely tohoto zákona
rozumí deníky a zpravodajské periodické tiskoviny, vydávané nejméně dvakrát
ročně pod stejným názvem a v úpravě pro ně typické bez pevného spojení
jednotlivých listů.

Příloha č. 2 k zákonu č. 235/2004 Sb.

Seznam
služeb podléhajících snížené sazbě
- Opravy zdravotnických prostředků,
uvedených v Příloze č. 1 k tomuto zákonu.
- Opravy invalidních vozíků,
zařazené v SKP 35.43.92.
- Shromažďování, úprava a rozvod vody zařazené v SKP
41, odvádění a čištění odpadních vod a ostatní služby zařazené v SKP 90.01.
-
Ubytovací služby zařazené v SKP 55.
- Stavební a montážní práce zařazené v
SKP 45 spojené s výstavbou, rekonstrukcí, modernizací a opravami staveb pro
sociální bydlení, včetně konstrukcí, materiálů, strojů a zařízení, které se do
nich jako jejich součást montážními a stavebními pracemi zabudují nebo
zamontují.
- Pozemní hromadná pravidelná doprava cestujících a jejich
zavazadel zařazená v SKP 60, která zahrnuje osobní železniční a silniční
dopravu, ostatní pozemní osobní dopravu, podzemní dopravu a dopravu lanovými
dráhami včetně dopravy visutými lanovkami a lyžařskými vleky.
- Vodní
hromadná pravidelná doprava cestujících a jejich zavazadel zařazená v SKP 61,
která zahrnuje osobní lodní dopravu cestujících a jejich zavazadel.
- Letecká
hromadná pravidelná doprava cestujících a jejich zavazadel zařazená v SKP 62,
která zahrnuje osobní leteckou přepravu cestujících a jejich zavazadel.
-
Zdravotní péče, zařazená v SKP 85.1, pokud není osvobozena od daně podle §
58.
- Sociální péče, zařazená v SKP 85.32, pokud není osvobozena od daně
podle § 59.
- Úklidové práce prováděné v domácnostech, zařazené v SKP
74.70.12 a 74.70.13.
- Domácí péče o děti, staré, nemocné a zdravotně
postižené občany zařazené v SKP 85.3 nebo 95.0 - respitní péče.
- Kulturní
činnosti zařazené v SKP 92, které zahrnují vstupné na výstavy, koncerty, filmová
a divadelní představení, ohňostroje, vyhlídkové věže, do zábavných parků,
cirkusů, muzeí, zoologických a botanických zahrad, historických objektů a
obdobné.
- Umělecké a ostatní zábavné služby zařazené v SKP 92.3, které
zahrnují činnosti spisovatelů, skladatelů, herců, interpretů estrádních
kabaretních, malířů, sochařů, řezbářů, cizelérů, výtvarníků a podobných
samostatných umělců.
- Pohřebnictví a související služby, zařazené v SKP
93.03, které zahrnují provoz pohřebních ústavů a krematorií, včetně dodání zboží
přímo souvisejícího s poskytováním těchto služeb.
- Sportovní činnost
zařazená v SKP 92.6.
- Ostatní rekreační činnost zařazená v SKP 92.72,
92.72.1, 92.72.11 a 92.72.12. Služby posiloven a kondičního cvičení, provoz
saun, tureckých a parních lázní zařazené v SKP 93.04.

Pro uplatnění
snížené sazby daně se používá Standardní klasifikace produkce platná k 1. lednu
2003.
Pravidelnou hromadnou přepravou osob se rozumí přeprava osob v určeném
dopravním spojení podle předem stanovených jízdních řádů, schválených podle
zákona č. 111/1994 Sb., o silniční dopravě, ve znění pozdějších předpisů, zákona
č. 266/1994 Sb., o drahách, ve znění pozdějších předpisů, zákona č. 49/1997 Sb.,
o civilním letectví, ve znění pozdějších předpisů, zákona č. 114/1995 Sb., o
vnitrozemské plavbě, ve znění pozdějších předpisů, vyhlášky č. 388/2000 Sb.,
Ministerstva dopravy a spojů o veřejné linkové osobní dopravě, a tarifních a
přepravních podmínek, kdy cestující nastupují a vystupují na předem určených
zastávkách nebo místech.
Stavbami pro sociální bydlení se rozumí domovy
důchodců, dětské domovy, ústavy sociální péče a podobná zařízení určená pro
trvalé nebo přechodné ubytování oprávněných osob.

Příloha č. 3 k zákonu č. 235/2004 Sb.

Seznam plnění, při jejichž provádění se veřejnoprávní subjekt
považuje vždy
za osobu povinnou k dani

-

Dodání vody, plynu, tepla, chladu a elektřiny.

-

Dodání nového zboží vyrobeného nebo nakoupeného za účelem dodání v
nezměněném stavu.

-

Služby telekomunikační uvedené v kódu SKP 64.

-

Doprava pozemní a potrubní nákladní, doprava pozemní osobní uvedená v kódu
SKP 60.

-

Doprava vodní osobní a nákladní uvedená v kódu SKP 61.

-

Doprava letecká pravidelná a nepravidelná osobní a nákladní doprava
uvedená v kódu SKP 62.

-

Skladování, přístavní a letištní služby v kódu SKP 63.

-

Služby cestovních kanceláří a agentur, průvodcovské služby uvedené v kódu
SKP 63.

-

Reklamní služby uvedené v kódu SKP 74.

-

Služby pořádání výstav, veletrhů a kongresů, uvedené v kódu SKP
74.

-

Služby prodejen pro zaměstnance, kantýn, závodních a podobných jídelen
uvedené v kódu SKP 55

-

Služby provozovatelů rozhlasového a televizního vysílání ze zákona jiné
než osvobozené od daně podle § 53 zákona.

-

Plnění uskutečněná Státním zemědělským intervenčním fondem týkající se
dodání zemědělských a potravinářských výrobků podle předpisů platných pro
činnost tohoto fondu.

Příloha č. 4 k zákonu č. 235/2004 Sb.

Umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti

Číselný kód
Harmonizovaného
systému popisu
číselného
označování zboží

Název zboží

A) Umělecká díla

5805

- Tapisérie zhotovené ručně podle originální předlohy poskytnuté
umělcem, nejvýše však v osmi kopiích.

6304

- Nástěnné textilie, zhotovené ručně podle originální předlohy
poskytnuté umělcem, nejvýše však v osmi kopiích.

9701

- Obrazy, malby, kresby, koláže, a podobná výtvarná díla, zhotoveny
zcela výhradně ručně umělcem, kromě plánů a výkresů pro architektonické,
technické, průmyslové, obchodní, topografické nebo podobné účely, ručně
dekorované a zhotovené předměty, divadelní kulisy, ateliérová a podobná
malovaná pozadí.

9702

- Původní rytiny, tisky a litografie, které jsou zhotoveny umělcem
bezprostředním přetiskem v omezeném počtu exemplářů v černobílém nebo
barevném provedení a to výhradně ručně nikoli mechanickým nebo
fototechnickým postupem.

9703

- Původní plastiky a sochy z jakéhokoliv materiálu, pokud byly zcela
zhotoveny umělcem; odlévané sochy do 8 kusů, pokud výroba probíhá pod
dohledem umělce nebo jeho právního zástupce.

B) Sběratelské předměty

9704

- Poštovní známky, výplatní známky nebo kolky, obálky frankované a
opatřené poštovním razítkem prvního dne emise známky, poštovní ceniny a
obdobné frankované či nefrankované předměty, pokud nejsou zákonným
platidlem ani nejsou zamýšleny k použití jako zákonné platidlo.

9705

- Sbírky a sběratelské předměty zoologického, botanického,
mineralogického, anatomického historického, archeologického,
paleontologického, etnografického nebo numismatického zájmu.

C) Starožitnosti

9706

- Jiné předměty než umělecká díla nebo sběratelské předměty, pokud
jsou starší 100 let.

Čl. XI zákona č.
635/2004 Sb.

Čl. XI

Přechodná ustanovení
1. Pro uplatnění daně z přidané
hodnoty za zdaňovací období před nabytím účinnosti tohoto zákona platí dosavadní
právní předpisy.

2.
Městské části v územně členěném statutárním městě (městské obvody) a městské
části Hlavního města Prahy, které jsou samostatnými osobami povinnými k dani, se
stávají plátci ke dni účinnosti tohoto zákona, pokud statutární město nebo
Hlavní město Praha, jehož jsou součástí, bylo plátcem podle dosavadních
předpisů.

54. V příloze
č. 2 věta čtvrtá zní: "Ubytovací služby zařazené v SKP 55".

Čl.
XII zákona č. 545/2005 Sb.

Čl. XII

Přechodné ustanovení
Opravu základu daně ve výši daně
podle ustanovení § 42 odst. 1 písm. d) nelze provést za ta plnění, za něž již
byla daň jakýmkoli způsobem ze státního rozpočtu
vrácena.