Důležité
právní upozornění

|

32002L0015

Úřední věstník L 080 , 23/03/2002 S. 0035 -
0039

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES

ze dne 11. března 2002

o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční
dopravě

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek
71 a čl. 137 odst. 2 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise [1],

s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],

po konzultaci Výboru regionů,

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3], s ohledem na
společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 16. ledna 2002,

vzhledem k těmto důvodům:

(1) Nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci
určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě [4] stanoví společná
pravidla o době řízení a době odpočinku pro řidiče. Netýká se jiných aspektů
pracovní doby v silniční dopravě.

(2) Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech
úpravy pracovní doby [5] umožňuje přijmout specifičtější požadavky na úpravu
pracovní doby. S ohledem na odvětvovou povahu mají ustanovení této směrnice
přednost před směrnicí 93/104/ES na základě článku 14 uvedené směrnice.

(3) Přes intenzivní jednání mezi sociálními partnery nebylo možné dospět k
dohodě o otázce mobilních pracovníků v silniční dopravě.

(4) Je proto nezbytné stanovit řadu specifičtějších ustanovení o pracovní
době v silniční dopravě, jejichž cílem je zajistit bezpečnost dopravy a zdraví a
bezpečnost dotyčných osob.

(5) Jelikož cílů navrhované akce nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni
členských států, a proto, z důvodu rozsahu či účinků akce, jich může být lépe
dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijímat opatření v souladu
se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou
proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec
toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.

(6) Oblast působnosti této směrnice zahrnuje pouze mobilní pracovníky
zaměstnané dopravními podniky usazenými v členském státě podílející se na
mobilních činnostech v silniční dopravě, na které se vztahuje nařízení (EHS) č.
3820/85 nebo Evropská dohoda o práci osádek vozidel v mezinárodní silniční
dopravě (AETR).

(7) Je třeba upřesnit, že mobilní pracovníci vyloučení z oblasti působnosti
této směrnice jiní než samostatně výdělečně činní řidiči požívají základní
ochrany stanovené směrnicí 93/104/ES. Tato základní ochrana zahrnuje stávající
pravidla pro přiměřený odpočinek, maximální průměrnou týdenní pracovní dobu,
dovolenou za kalendářní rok a některá základní ustanovení pro noční pracovníky,
včetně kontroly zdravotního stavu.

(8) Protože samostatně výdělečně činní řidiči jsou zahrnuti do oblasti
působnosti nařízení (EHS) č. 3820/85, ale vyloučeni z oblasti působnosti
směrnice 93/104/ES, měli by být dočasně vyloučeni z oblasti působnosti této
směrnice v souladu s čl. 2 odst. 1.

(9) Definice použité v této směrnici nepředjímají jiná nařízení Společenství
o pracovní době.

(10) Ke zlepšení bezpečnosti silničního provozu, zamezení narušování
hospodářské soutěže a zajištění bezpečnosti a zdraví mobilních pracovníků, na
které se vztahuje tato směrnice, je třeba, aby mobilní pracovníci přesně věděli,
které doby strávené činnostmi v silniční dopravě jsou součástí pracovní doby a
které nejsou součástí pracovní doby, a lze je tudíž považovat za přestávku, dobu
odpočinku nebo dobu pracovní pohotovosti. Těmto pracovníkům je třeba poskytovat
minimální denní a týdenní doby odpočinku a přiměřené přestávky. Je také nezbytné
stanovit maximální limit pro týdenní pracovní dobu.

(11) Výzkum prokázal, že lidské tělo je v noci mnohem citlivější na poruchy
prostředí a rovněž na některé únavné formy organizace práce a že dlouhé doby
noční práce mohou škodit zdraví pracovníků a obecně ohrožovat jejich bezpečnost
a také bezpečnost silničního provozu.

(12) Je proto nezbytné omezit dobu trvání noční práce a zajistit, aby řidiči
z povolání, kteří pracují v noci, obdrželi přiměřenou odměnu za svou činnost a
nebyli znevýhodněni, pokud jde o možnosti odborné přípravy.

(13) Zaměstnavatelé by měli zaznamenávat případy, kdy mobilní pracovníci
překročí maximální průměrnou týdenní pracovní dobu.

(14) Ustanovení nařízení (EHS) č. 3820/85 o době řízení v mezinárodní a
vnitrostátní dopravě jiné než linkové dopravě by měla být použitelná i
nadále.

(15) Komise by měla sledovat provádění této směrnice a vývoj v této oblasti v
členských státech a předložit Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a
sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o uplatňování předpisů a o důsledcích
ustanovení o noční práci.

(16) Je nezbytné stanovit, že některá ustanovení by mohla podléhat odchylkám
přijatým členskými státy nebo sociálními partnery. V případě odchylky je obecným
pravidlem poskytnout příslušným pracovníkům náhradní dobu odpočinku,

PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:

Článek 1

Účel

Účelem této směrnice je stanovit minimální požadavky týkající se úpravy
pracovní doby s cílem zlepšit ochranu zdraví a bezpečnosti osob vykonávajících
mobilní činnosti v silniční dopravě, zvýšit bezpečnost silničního provozu a dále
sblížit podmínky hospodářské soutěže.

Článek 2

Oblast působnosti

1. Tato směrnice se vztahuje na mobilní pracovníky zaměstnané podniky
usazenými v členském státě, kteří se podílejí na činnostech v silniční dopravě,
na které se vztahuje nařízení (EHS) č. 3820/85 nebo dohoda AETR.

Aniž je dotčen následující pododstavec, vztahuje se tato směrnice na
samostatně výdělečně činné řidiče od 23. března 2009.

Nejpozději dva roky před uvedeným dnem předloží Komise Evropskému parlamentu
a Radě zprávu. V ní rozebere důsledky vyloučení samostatně výdělečně činných
řidičů z oblasti působnosti směrnice, zejména z hlediska bezpečnosti silničního
provozu, podmínek hospodářské soutěže, struktury povolání a sociálních hledisek.
Vezme přitom v úvahu podmínky v jednotlivých státech týkající se struktury
odvětví dopravy a pracovní podmínky povolání v silniční dopravě. Na základě této
zprávy Komise předloží návrh, jehož cílem může být

- buď stanovení podmínek pro zahrnutí samostatně výdělečně činných řidičů do
oblasti působnosti této směrnice s ohledem na některé samostatně výdělečně činné
řidiče, kteří se nepodílejí na činnostech v silniční dopravě v jiných členských
státech a kteří z objektivních důvodů podléhají místním omezením, jako jsou
například okrajové umístění, velké vnitrostátní vzdálenosti a zvláštní podmínky
hospodářské soutěže,

- nebo nezahrnutí samostatně výdělečně činných řidičů do oblasti působnosti
této směrnice.

2. Na mobilní pracovníky vyloučené z oblasti působnosti této směrnice se
vztahuje směrnice 93/104/ES.

3. Pokud tato směrnice obsahuje specifičtější ustanovení o mobilních
pracovnících vykonávajících činnosti v silniční dopravě, má podle článku 14
směrnice 93/104/ES přednost před odpovídajícími ustanoveními uvedené
směrnice.

4. Tato směrnice doplňuje ustanovení nařízení (EHS) č. 3820/85 a případně
dohody AETR, která mají přednost před ustanoveními této směrnice.

Článek 3

Definice

Pro účely této směrnice se rozumí:

a) "pracovní dobou":

1. v případě mobilních pracovníků: veškerá doba od začátku do konce pracovní
činnosti, během níž se mobilní pracovník nachází na svém pracovišti, je k
dispozici svému zaměstnavateli a vykonává své funkce nebo činnosti, to
znamená:

- doba věnovaná všem činnostem v silniční dopravě. Jde zejména o tyto
činnosti:

i) řízení,

ii) nakládka a vykládka,

iii) pomoc cestujícím při nastupování a vystupování z vozidla,

iv) čištění a technická údržba,

v) všechny ostatní práce prováděné s cílem zajistit bezpečnost vozidla, jeho
nákladu a cestujících nebo plnit zákonné a správní povinnosti přímo související
s probíhající dopravní operací včetně sledování nakládky a vykládky, vyřizování
správních náležitostí nezbytných ve styku s orgány policie, celními a
přistěhovaleckými orgány atd.,

- doba, během níž nemůže mobilní pracovník volně nakládat se svým časem a
vyžaduje se od něj, aby byl přítomen na svém pracovišti kdykoliv připraven
započít obvyklou práci v rámci konkrétních úkolů, které souvisejí s jeho
pracovní činností, zejména v době čekání na nakládku nebo vykládku, jejíž doba
trvání není předem známa, to znamená buď před odjezdem, nebo bezprostředně před
skutečným začátkem této doby, nebo na základě obecných podmínek sjednaných mezi
sociálními partnery a/nebo podmínek stanovených právními předpisy členských
států;

2. v případě samostatně výdělečně činných řidičů se stejná definice použije
na celou dobu od zahájení do ukončení pracovní činnosti, během níž je samostatně
výdělečně činný řidič přítomen na svém pracovišti k dispozici svému zákazníkovi
a vykonává funkce nebo činnosti jiné než obecné administrativní práce
nesouvisející přímo s probíhající konkrétní dopravní činností.

Do pracovní doby se nezahrnují doby přestávek uvedené v článku 5, doby
odpočinku uvedené v článku 6 a, aniž jsou dotčeny právní předpisy členských
států nebo dohody mezi sociálními partnery, které stanoví, že tyto doby by měly
být nahrazeny nebo omezeny, doby pracovní pohotovosti uvedené v písmenu b)
tohoto článku;

b) "dobami pracovní pohotovosti":

- jiné doby, než doby přestávek v práci a doby odpočinku, během nichž se od
mobilního pracovníka nevyžaduje, aby pobýval na svém pracovišti, ale během nichž
musí být k dispozici, aby byl na pokyn připraven zahájit jízdu či pokračovat v
řízení nebo provádět jinou práci. Tyto doby pracovní pohotovosti zejména
zahrnují doby, během nichž mobilní pracovník doprovází vozidlo přepravované
trajektem nebo vlakem, čekací doby na hranicích a čekací doby z důvodu zákazu
jízdy.

Tyto doby a jejich předpokládané trvání musí být známy mobilnímu pracovníkovi
předem, to znamená buď před odjezdem, nebo bezprostředně před skutečným začátkem
takové doby, nebo na základě obecných podmínek sjednaných mezi sociálními
partnery nebo podmínek stanovených právními předpisy členských států,

- u mobilních pracovníků, kteří jsou členy osádky vozidla, doby strávené za
jízdy na sedadle vedle řidiče nebo na lehátku;

c) "pracovištěm":

- hlavní provozovna podniku, pro který osoba vykonávající mobilní činnosti v
silniční dopravě plní úkoly, jakož i různé vedlejší provozovny bez ohledu na to,
zda jsou vázány na sídlo podniku nebo hlavní provozovnu,

- vozidlo, které osoba vykonávající mobilní činnosti v silniční dopravě
používá při plnění úkolů, a

- každé jiné místo, v němž jsou prováděny činnosti související s
dopravou;

d) "mobilním pracovníkem" každý pracovník, který je členem osádky, včetně
stážistů a učňů, a který je ve službách podniku provozujícího přepravu osob nebo
zboží po silnici na cizí nebo vlastní účet;

e) "samostatně výdělečně činným řidičem" každá osoba, jejímž hlavním
povoláním je přepravovat cestující nebo zboží po silnici za úplatu ve smyslu
právních předpisů Společenství na základě licence Společenství nebo jiného
kvalifikačního oprávnění pro provádění uvedené přepravy, která je oprávněna
pracovat na vlastní účet a není vázána na žádného zaměstnavatele prostřednictvím
pracovní smlouvy nebo jakéhokoliv jiného pracovního vztahu, která má nezbytnou
volnost při organizaci uvedené pracovní činnosti, jejíž příjem závisí přímo na
zisku a která může mít obchodní vztahy s více zákazníky sama nebo
prostřednictvím spolupráce s dalšími samostatně výdělečně činnými řidiči.

Pro účely této směrnice mají řidiči nesplňující tato kritéria stejné
povinnosti a stejná práva jako jsou ty, které stanoví tato směrnice pro mobilní
pracovníky;

f) "osobou vykonávající mobilní činnosti v silniční dopravě" každý mobilní
pracovník nebo samostatně výdělečně činný řidič, který tyto činnosti
vykonává;

g) "týdnem" doba od 00.00 hodin v pondělí do 24.00 hodin v neděli;

h) "noční dobou" doba nejméně čtyř hodin, vymezená vnitrostátními právními
předpisy, mezi 00.00 hodinou a 07.00 hodinou;

i) "noční prací" každá práce prováděná v průběhu noční doby.

Článek 4

Maximální týdenní pracovní doba

Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby

a) průměrná týdenní pracovní doba nepřekračovala 48 hodin. Maximální týdenní
pracovní dobu je možné prodloužit na 60 hodin, pokud za čtyři měsíce průměr
nepřevýší 48 hodin. Ustanovení čl. 6 odst. 1 čtvrtého a pátého pododstavce
nařízení (EHS) č. 3820/85 nebo čl. 6 odst. 1 čtvrtého pododstavce dohody AETR
mají přednost před touto směrnicí, pokud dotyční řidiči nepřekročí za čtyři
měsíce průměrnou pracovní dobu 48 hodin týdně;

b) pracovní doba odpracovaná pro různé zaměstnavatele je součtem pracovních
hodin. Zaměstnavatel písemně požádá mobilního pracovníka o soupis hodin
odpracovaných pro jiného zaměstnavatele. Mobilní pracovník poskytne tyto
informace písemně.

Článek 5

Přestávky

1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby osoby vykonávající mobilní
činnosti nepracovaly bez přestávky déle než šest za sebou následujících hodin,
aniž je dotčena míra ochrany poskytovaná nařízením (EHS) č. 3820/85 nebo
popřípadě dohodou AETR a aniž je dotčen čl. 2 odst. 1. Pracovní doba se přeruší
přestávkou trvající alespoň 30 minut, pokud celková pracovní doba trvá šest až
devět hodin, a alespoň 45 minut, pokud celková pracovní doba je delší než devět
hodin.

2. Přestávky je možné rozdělit na nejméně 15 minut.

Článek 6

Doby odpočinku

Pro účely této směrnice se na stážisty a učně vztahují stejná ustanovení o
době odpočinku jako na jiné mobilní pracovníky na základě nařízení (EHS) č.
3820/85, nebo popřípadě dohody AETR.

Článek 7

Noční práce

1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby

- je-li práce vykonávána v noci, nepřekročila denní pracovní doba deset hodin
za každých 24 hodin,

- noční práce byla odměňována v souladu s vnitrostátními právními předpisy,
kolektivními smlouvami, dohodami mezi sociálními partnery nebo v souladu s
vnitrostátními zvyklostmi, a to pod podmínkou, že odměna není takové povahy, aby
ohrozila bezpečnost silniční dopravy.

2. Nejpozději do 23. března 2007 zhodnotí Komise v rámci zprávy, kterou
vypracovává v souladu s čl. 13 odst. 2, důsledky odstavce 1 tohoto článku.
Komise ke zprávě případně přiloží vhodné návrhy.

3. Komise předloží návrh směrnice obsahující ustanovení o odborné přípravě
řidičů z povolání, včetně řidičů z povolání vykonávajících noční práci, a
stanoví obecné zásady této přípravy.

Článek 8

Odchylky

1. Z objektivních nebo technických důvodů nebo důvodů týkajících se
organizace práce je možné přijmout odchylky od článků 4 a 7 prostřednictvím
kolektivních smluv, dohod mezi sociálními partnery, nebo není-li toto možné,
prostřednictvím právních a správních předpisů za předpokladu, že byli
konzultováni zástupci dotyčných sociálních partnerů a bylo vyvinuto úsilí k
podpoře všech příslušných forem sociálního dialogu.

2. Pro výpočet průměrné maximální týdenní pracovní doby čtyřiceti osmi hodin
nesmí možnost odchýlit se od článku 4 vést k zavedení referenčního období, které
je delší než šest měsíců.

Článek 9

Informace a záznamy

Členské státy zajistí, aby

a) mobilní pracovníci byli informováni o všech příslušných vnitrostátních
předpisech, vnitropodnikových předpisech a dohodách mezi sociálními partnery,
zejména o kolektivních smlouvách a podnikových dohodách uzavřených na základě
této směrnice, aniž je dotčena směrnice Rady 91/553/EHS ze dne 14. října 1991 o
povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy
nebo pracovního poměru [6];

b) aniž je dotčen čl. 2 odst. 1, byly vedeny záznamy o pracovní době osob
vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě. Záznamy se uchovávají po
dobu alespoň dvou let po skončení období, kterého se týkají. Za vedení záznamů o
pracovní době mobilních pracovníků odpovídají zaměstnavatelé. Zaměstnavatel musí
poskytnout mobilním pracovníkům na jejich žádost opisy záznamů o jejich
odpracovaných hodinách.

Článek 10

Příznivější ustanovení

Tato směrnice se nedotýká práva členských států uplatňovat nebo zavést právní
a správní předpisy, které jsou příznivější pro ochranu zdraví a bezpečnosti osob
vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě, nebo napomáhat nebo umožnit
uplatňování kolektivních smluv nebo jiných dohod uzavřených mezi sociálními
partnery, které jsou příznivější pro ochranu zdraví a bezpečnosti mobilních
pracovníků. Prováděním této směrnice nelze zdůvodňovat snížení obecné úrovně
ochrany poskytované pracovníkům uvedeným v čl. 2 odst. 1.

Článek 11

Sankce

Členské státy stanoví systém sankcí za porušování vnitrostátních předpisů
přijatých na základě této směrnice a přijmou všechna nezbytná opatření k
zajištění, aby tyto sankce byly uplatňovány. Sankce musí být účinné, přiměřené a
odrazující.

Článek 12

Jednání se třetími zeměmi

Po vstupu této směrnice v platnost zahájí Společenství jednání s dotčenými
třetími zeměmi, aby byla na mobilní pracovníky zaměstnávané podniky usazenými ve
třetí zemi uplatňována stejná pravidla, jaká jsou stanovena v této směrnici.

Článek 13

Zprávy

1. Členské státy podají Komisi každé dva roky zprávu o provádění této
směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů. Komise musí obdržet tuto
zprávu nejpozději do 30. září po uplynutí období dvou let, na které se zpráva
vztahuje. Toto dvouleté období je stejné jako období uvedené v čl. 16 odst. 2
nařízení (EHS) č. 3820/85.

2. Komise vypracuje každé dva roky zprávu o provádění této směrnice členskými
státy a o vývoji v dotyčné oblasti. Komise předloží tuto zprávu Evropskému
parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.

Článek 14

Závěrečná ustanovení

1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení
souladu s touto směrnicí nejpozději do 23. března 2005 nebo zajistí, aby k
uvedenému dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou; členské státy
musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zaručit
výsledky stanovené touto směrnicí.

Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici
nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si
stanoví členské státy.

2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které
přijmou v oblasti působnosti této směrnice.

3. Členské státy zajistí, aby odesílatelé, dopravci, dodavatelé,
subdodavatelé a podniky, které zaměstnávají mobilní pracovníky, dodržovali
odpovídající ustanovení této směrnice.

Článek 15

Vstup v platnost

Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku
Evropských společenství.

Článek 16

Určení

Tato směrnice je určena členským státům.

V Bruselu dne 11. března 2002.

Za Evropský parlament

předseda

P. Cox

Za Radu

předseda

J. Piqué I Camps

[1] Úř. věst. C 43, 17.2.1999, s. 4.

[2] Úř. věst. C 138, 18.5.1999, s. 33.

[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 14. dubna 1999 (Úř. věst. C 219,
30.7.1999, s. 235) potvrzené dne 6. května 1999 (Úř. věst. C 279, 1.10.1999, s.
270), společný postoj Rady ze dne 23. března 2001 (Úř. věst. 142, 15.5.2001, s.
24) a rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 14. června 2001 (dosud
nezveřejněné v Úředním věstníku). Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 5.
února 2002 a rozhodnutí Rady ze dne 18. února 2002.

[4] Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 1.

[5] Úř. věst. L 307, 13.12.1993, s. 18. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí
Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES (Úř. věst. L 195, 1.8.2000, s. 41).

[6] Úř. věst. L 288, 18.10.1991, s. 32.

--------------------------------------------------